‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred.
‎Precum prietena mea din copilărie, Brida,
‎sunt născut saxon, ‎dar am crescut în chip de danez.
‎Ea își duce traiul printre vikingi, ‎dar eu am ales alt destin.
‎Îți închin sabia mea.
‎Apăr regatul lui Alfred, ‎sprijinind Englitera visată de el.
‎S-a dus vestea ‎cum că i-aș căsăpi pe danezi
‎și, cu tovarășii mei credincioși, ‎am răpus nenumărați războinici.
‎Alfred e cu un picior în groapă ‎și toți îi râvnesc rangul și puterea.
‎- Alfred nu va trăi veșnic. ‎- Bolește întruna, dar nu mai crapă odată!
‎Ne tragem din regi. Merităm mai mult.
‎Am răpit-o pe clarvăzătoarea Skade ‎de la stăpânul ei, Sigurd.
‎Cum Sigurd a fost înfrânt în luptă, ‎acum este a mea.
‎Păr Roș, nu te lăsa!
‎Preaiubita mea Gisela a murit la naștere. ‎M-a lăsat cu un prunc ce-l disprețuiesc.
‎Ți-a zămislit un fiu.
‎Din clipa aceasta, ‎Uhtred de Bebbanburg e blestemat.
‎De la muierea asta mi se trag ‎toate nenorocirile.
‎Destinul guvernează totul!
‎DUPĂ ROMANELE ‎SCRISE DE BERNARD CORNWELL
‎WINCHESTER ‎REGATUL WESSEX
‎Ai isprăvit, domnia ta?
‎Mai stai oleacă.
‎Uhtred! Schimbăm o vorbă, rogu-te?
‎Doamne, iartă-ne ‎că tulburăm liniștea cimitirului.
‎- Iubirea ne îndeamnă. Amin. ‎- Amin.
‎Domnia ta...
‎Ce frumos!
‎Se desprinde din țărână ‎și plutește către ceruri.
‎Am făcut o faptă bună. Dumnezeu știe.
‎Zeii știu.
‎Frate Godwin.
‎- Binețe, frate Godwin. ‎- Binețe, domnia ta.
‎Voiesc să-ți vorbesc.
‎Muierușca de colo...
‎- Ce-i cu ea? ‎- E dornică să-ți facă frecții.
‎- Cum vine asta? ‎- Frecții la mădular. Ades.
‎Te ascult, domnia ta.
‎Uhtred.
‎Nu se cade să-l îndrume pe prințul Eduard. ‎E o fiară păgână.
‎- E pe jumătate danez. ‎- Puțin zis!
‎Episcopul Erkenwald trebuie să priceapă. ‎Lui Alfred trebuie să i se reamintească.
‎Fata ar putea să-ți facă frecții ‎chiar în seara asta.
‎A fost pângărit pământul sacru, ‎frate Godwin.
‎Uhtred!
‎Regele te cheamă la palat.
‎De ce? Ne întoarcem la Coccham.
‎Ai face bine s-o auzi din gura lui.
‎Vino singur.
‎Stăpâne, i-am spus părintelui Beocca ‎că ar trebui să iei corăbiile lui Păr Roș.
‎S-a zis cu jarlul Sigurd. E înfrânt.
‎Fără corăbii, rămâne fără mijloace ‎de a părăsi aceste meleaguri.
‎Jumătate dintre corăbii. ‎I-am ucis jumătate de oaste.
‎Haesten ne-a încredințat ‎că-l va ucide pe Păr Roș.
‎- Va pieri curând. ‎- Însă altceva e important.
‎Uhtred, nu uit ce ai făcut zilele astea.
‎Anii ăștia, stăpâne.
‎Știu prea bine ce ai pierdut ‎și cât jelești.
‎Stăpâne.
‎Gisela era o femeie tare primitoare.
‎- Ce face pruncul? ‎- I-a dăruit puterea ei, stăpâne.
‎- Deopotrivă cu viața. ‎- Da.
‎Era o femeie de ispravă.
‎Mulțumesc.
‎Un mormânt a fost pângărit. ‎Ai fost văzut acolo.
‎Cimitirul e pământ sacru, Uhtred.
‎N-ai căderea să sapi în acest pământ.
‎Ai fost văzut tulburând pacea morților.
‎Am tulburat-o doar pe nevastă-mea.
‎- Dacă e o greșeală, vă cer iertare. ‎- E o mare greșeală!
‎- Am astupat la loc groapa. ‎- Ai pângărit un mormânt!
‎Să-ți spun drept, nu știu ce-i de făcut. ‎E oare de ajuns să-ți ceri iertare?
‎Dacă o face din toată inima. ‎Dumnezeu iartă.
‎- Iar faptele lui Uhtred sunt de înțeles. ‎- Dar nu-s de iertat.
‎Stăpâne, jur că n-am vrut să fac rău.
‎Am îngăduința să grăiesc?
‎Păgâna Gisela n-avea ce să caute ‎în locul sacru de îngropăciune.
‎Dezgropând-o, Uhtred îndrepta o greșeală.
‎Leșul ei ar fi înveninat pământul. ‎Bine că morții au scăpat de ea!
‎- „Au scăpat de ea”? ‎- Fratele Godwin îți ține partea, Uhtred.
‎Grăiesc adevărul.
‎Gisela era o târfă păgână, ‎încă măritată cu Aelfric de Bebbanburg.
‎- Taci... ‎- În ochii Domnului, era o stricată.
‎- Taci! ‎- Copiii ei sunt bastarzi.
‎- Ajunge, Godwin! ‎- Voiesc să-i botezăm pe amărâți!
‎Stăpâne, nu mai ascult bazaconiile astea!
‎- Sufletele din ceruri se bucură... ‎- Godwin!
‎- ...că păgâna a fost dezgropată și arsă! ‎- Frate Godwin!
‎Nu era mai presus de vrăjitoarea Skade, ‎pe care el a adus-o...
‎- Uhtred! ‎- Ajunge!
‎- L-a lovit! ‎- Văd bine.
‎Cere-ți iertare, popă! Ponegrești muieri? ‎Te ascunzi în spatele crucii și bolii?
‎- Îndepărtează-te de el! ‎- Uhtred.
‎Și-a făcut-o cu mâna lui. ‎L-ați auzit cu toții!
‎- Stăpâne, mă tem că e mort. ‎- Cu neputință! Doar i-am tras o palmă.
‎E mort.
‎Doar l-am pălmuit! Ai văzut cu ochii tăi.
‎- Străjeri, luați-l! ‎- Doar l-am pălmuit.
‎Înșfăcați-l pe dată!
‎Steapa, păziți zidurile orașului! ‎Nimeni nu pleacă.
‎- Stăpâne! ‎- Aduceți-l la mine până să se înnopteze!
‎Uhtred!
‎Ți-am zis, voinicule, se hodinește.
‎Uhtred, nu mă sili să-ți ard casa, ‎pentru că o s-o fac!
‎Steapa, nu mă sili să te ucid! ‎Pentru că o s-o fac.
‎Uhtred, nu mă sili ‎să-ți calc în picioare irlandezul!
‎- Pentru că o s-o fac. ‎- Ce Dumnezeu? Lăsați copilăriile!
‎- Îl întărâți. ‎- Da, Hild. Și-mi place.
‎- Stareța poate intra, dar eu nu? ‎- De stareță ne e frică.
‎Soră Hild!
‎La culcare!
‎Stăpâne, nu vărsa sânge!
‎Suduie, dar o să li se urască în curând. ‎Hai la mine!
‎Nu va fi vărsare de sânge.
‎Spune-i-o lui Steapa. ‎Atât a gândit, de-l doare tărtăcuța.
‎- Ai cum să dregi lucrurile? ‎- N-am greșit cu nimic.
‎Ai ucis un călugăr, un om sfânt. ‎Și nu e întâia oară.
‎- Ea ce mai caută aici? ‎- Nu te privește, vrăjitoareo!
‎Nu voiam să-l ucid pe călugăr ‎și nici nu regret.
‎- Așa i-a fost scris. ‎- Adu-l pe Beocca.
‎Să-mi spună ce-mi cere regele.
‎Îi voi spune că ești pregătit ‎să vorbești și să asculți.
‎Dar vezi să fie așa! ‎Ar fi de ajutor să-i tai muierii beregata.
‎Nu poate. Nu îndrăznește.
‎În seara asta...
‎vei nesocoti jurământul către Alfred.
‎- Taci! ‎- E un nou început.
‎N-aveam trebuință de un nou început!
‎Asta-i făcătura ta. În întregime!
‎Dacă mai scoți o vorbă, te ucid ‎fără să-mi pese de urmări sau de blestem.
‎Mă gândeam să-ți țin tovărășie, Beocca.
‎Mă simt mai binecuvântat ‎doar pășindu-ți alături.
‎Aethelwold, tu ai venit să te joci.
‎- Așa-i. Dar e un joc pe cinste. ‎- Deschide!
‎Uhtred.
‎Regele s-a sfătuit cu Eduard și au hotărât ‎că nu vei fi nici judecat, nici osândit,
‎dacă plătești un obol Bisericii.
‎- Un obol? ‎- O sută de arginți.
‎- Atâta tot? ‎- Firește că nu.
‎- Cer o sută de arginți și un jurământ. ‎- I-am jurat credință.
‎Regele voiește să-i juri credință ‎și prințului moștenitor Eduard.
‎Eduard nu e prinț moștenitor. ‎Nu-și poate aroga coroana.
‎Alfred îmi cere viața.
‎- Cere să-i fii loial lui Eduard. ‎- E doar un băietan!
‎Ar însemna să-i închin întreaga viață.
‎Părinte, regele cere prea mult.
‎Uhtred, trebuie să te gândești ce ai păți ‎dacă nu i-ai jura credință lui Eduard.
‎Vor pieri oameni.
‎Nu doar cei de aici, ‎ci și cei alături de care ai luptat...
‎Ar fi vina lui Alfred. ‎Nu-i pasă de oștenii lui.
‎Ba regelui îi pasă mult de ei!
‎Beocca, tu-l slujești de o viață. ‎Cu ce te-ai ales?
‎Sfetnicii lui îți ponegresc soața.
‎Fără Alfred, n-aș fi aici. Aș fi mort!
‎Fără el, n-ar exista Wessex, ‎Mercia, creștinătatea.
‎Ar exista doar danezii!
‎Câmpurile ar colcăi de sânge. ‎Mațele mi-ar atârna de o ramură.
‎Oricât te-ai văicări și ai cârti, ‎Uhtred de Bebbanburg,
‎ai dus-o bine în Wessex, ‎nu cuteza să tăgăduiești!
‎Alfred te-a adăpostit.
‎Pe merit.
‎Ai pământuri și avere. ‎Ai ce bea și ce mânca.
‎- Pe merit. ‎- Alege, băiete!
‎Acceptă-ți osânda sau lasă-ți prietenii ‎să se ucidă între ei,
‎ca să te scutească ‎de chinul unei vieți de nobil!
‎Ți-am zis eu că nu e doar un obol!
‎Aethelwold, îți jur,
‎când va începe măcelul, ‎pe tine te voi ucide cel dintâi.
‎Nu va fi niciun măcel.
‎- Steapa! ‎- Da, domnia ta.
‎Nu lupt cu tine sau cu oștenii de aici.
‎- Merg cu tine la rege. ‎- Mă bucur că spui asta, domnia ta.
‎- Regele e îndurător. Știe cât valorezi. ‎- Vom vedea.
‎Știi ce ai de făcut.
‎- Am auzit că ai ceva de zis. ‎- Stăpâne...
‎Privește în jur.
‎Amintește-ți cum te-am slujit la Ethandun ‎și-n multe alte locuri.
‎Asta nu iartă faptul ‎că ai încălcat pravila domnească.
‎Voi plăti obolul.
‎Eduard e un tânăr de ispravă, ‎dar nu pot jura strâmb.
‎De-aș jura să-l ocrotesc, ‎mi-aș pune toată viața chezășie.
‎Recunosc, jurămintele tale au greutate.
‎De asta vreau ‎să te știu alături de fiul meu
‎când mă voi prăpădi și el va fi rege.
‎Îl are pe Steapa.
‎Steapa îi va ședea la stânga ‎și tu, la dreapta.
‎Nu e loc de târguială, Uhtred.
‎Deloc.
‎Nu ți-am dat destul, stăpâne?
‎Te implor.
‎Nu-ți plânge de milă.
‎Îți cruț viața.
‎Vei face precum îți cer.
‎Ba nu, stăpâne.
‎- Uhtred! ‎- Tată!
‎- Steapa, lasă sabia! ‎- Nu mișca!
‎- Eduard! ‎- Stai!
‎Uhtred, ești nebun!
‎- Nu faceți niciun pas înainte! ‎- Steapa, ucide-l pe proclet!
‎- Nu! ‎- Steapa!
‎Nimeni să nu miște!
‎Nu primejduiți viața regelui! E limpede?
‎De-acum te paște doar moartea.
‎- Plecați de la ușă! ‎- Uhtred...
‎Plecați toți de la ușă!
‎Uhtred, te implor pentru ultima oară.
‎Beocca, închide și zăvorăște ușa! ‎Nimeni să nu mă urmărească.
‎Nu până nu bate la ușă Alfred însuși!
‎Stăpâne, ți-o jur, nu te va vătăma.
‎Dar, dacă-ți face vreun rău, ‎o să-l ucid cu mâna mea.
‎Beocca, ușa! Imediat!
‎Ți-am oferit glorie!
‎Ți-am dat libertatea să-ți slăvești zeul ‎și tu mă tratezi ca pe un câine!
‎Ar trebui să te ucid.
‎Atunci răpune-mă, ‎ca un păgân ce ești și vei fi mereu!
‎- Crezi că mă tem? ‎- Faci pe tine de frică!
‎Mă așteaptă raiul, ‎iar tu vei arde veșnic în iad!
‎Walhalla e o minciună, la fel ca zeii tăi!
‎Se pare că mi-am nesocotit jurământul.
‎Fie ca întregul Wessex să ardă ‎din temelii!
‎- Părinte Beocca! ‎- Da, stăpâne!
‎Găsiți-l și dați-l morții!
‎E aici! Închideți porțile!
‎- Nu voiesc să lupt. ‎- Stai!
‎- Nu vă apropiați! ‎- Nu mișca!
‎După el!
‎Uhtred!
‎Toți străjerii, după mine!
‎Aici!
‎Uhtred! Nu face asta!
‎Uhtred!
‎Voi doi, veniți cu mine! ‎Ceilalți, tăiați-i calea!
‎Te-au lăsat să pleci?
‎Să fugim mâncând pământul.
‎- Domnia ta, ești rănit? ‎- E nimica toată.
‎- Unde fugim? ‎- La Ragnar, spre danezi.
‎Apoi mergem la ai tăi.
‎Degrabă!
‎Plecați. Voiesc să rămân singur.
‎Plecați toți!
‎Domnia ta.
‎Te pricepi la aruncarea cu barda, ‎dar spada știi s-o mânuiești?
‎Doar mânerul a rămas din ea. S-a frânt.
‎În luptă?
‎Am căzut, domnia ta.
‎Măcar ești cinstit.
‎- Caut oșteni. ‎- Găsești la palat.
‎Voiesc să-mi fac garda mea.
‎Dacă ai avea o spadă ‎ai putea s-o mânuiești?
‎Da.
‎- Mă cheamă Offa. ‎- Offa.
‎Voi tocmi încă doi. ‎Știi niște oameni potriviți?
‎Da. Niște prieteni de nădejde.
‎Găsește-i! Plecăm la noapte.
‎Vă plătesc simbria cu arginți.
‎- Uhtred și-a pecetluit soarta. ‎- A avut de ales?
‎- Nu. Regele i-a cerut prea mult. ‎- Alfred i-a oferit iertarea.
‎Alfred a nesocotit suferința lui Uhtred.
‎Lucrurile nu se încheie aici, ‎ci abia încep.
‎Dacă Eduard e gata să fie uns rege,
‎atunci Uhtred știe ‎că Alfred trage să moară.
‎Asta le va da de știre danezilor.
‎Domnia ta.
‎Muierea cere să-ți vorbească.
‎Voiesc să-ți stau alături.
‎- Locul tău e la coada cetei. ‎- Voiesc să fiu femeia ta.
‎Ai dobândit libertatea râvnită. ‎Întâmpin-o cu brațele deschise.
‎N-am zis că-ți va trebui o femeie?
‎Nu cuteza să socoți ‎că poți lua locul soaței mele!
‎Am văzut ce urma să pățească. ‎N-a fost vina mea.
‎Știu c-ai vrea să te împreunezi cu mine.
‎- Nu ești muierea lui Păr Roș? ‎- Dacă nu-ți ceri tu dreptul.
‎Atunci va trebui să aleg.
‎Păr Roș nu e războinicul și regele ‎care ai putea fi tu.
‎Domnia ta, putem fi vrăjmași sau iubiți.
‎Putem suferi sau putem domni.
‎Treci la coadă!
‎Atunci rămâi blestemat!
‎Tu alegi.
‎De ce încă nu-i rod șobolanii hoitul?
‎Pentru că are un dar.
‎Pentru c-a pus stăpânire pe destinul meu.
‎Dacă o ucidem, blestemul va dăinui.
‎Blestemul e cel ce trebuie stârpit.
‎Ea e viermele și Uhtred e mărul.
‎AYLESBURY ‎REGATUL MERCIA
‎Sunt Aethelwold de Wessex.
‎Vin să beau ‎și să-l văd pe domnia sa Aethelred.
‎- Deschideți poarta! ‎- În această ordine.
‎- Care-i secretul berii din Mercia? ‎- Apa.
‎Gustul e divin.
‎N-am văzut-o pe domnița Aethelflaed.
‎Soața mea preferă singurătatea. ‎Stă adesea pe domeniul ei.
‎- Și fiicele tale frumoase? ‎- Ce voiești? Spune odată!
‎Voiesc să-l trădezi...
‎pe Alfred.
‎Sigur ai auzit că sănătatea îi e șubredă.
‎De ani buni, ‎bolește și se tot înzdrăvenește.
‎Acum e lipsit de războinicul ‎care l-a încoronat, Uhtred.
‎Uhtred a murit?
‎Pe acum, e în drum spre Dunholm ‎și apoi spre Bebbanburg, poate.
‎Nu e în Wessex.
‎Uhtred nu mai e paloșul lui Alfred.
‎Uhtred a plecat.
‎Uhtred e danez.
‎Nu mi-am tăinuit niciodată ambițiile.
‎Coroana Wessexului mi se cuvine. ‎Dar nu voiesc și tronul Merciei.
‎- Nu poftesc regatul tău. ‎- Da...
‎Mercia ar trebui să aibă regele său. ‎Pe tine, Aethelred.
‎Înțelege că întreaga noastră lume ‎e pe cale să se schimbe.
‎Prilejul de a urca pe tron ‎ne bate amândurora la ușă.
‎- Chiar acum. ‎- Și ce anume propui?
‎Propun să ne aliem.
‎- Ca într-o căsnicie. ‎- O alianță.
‎Aethelred are domeniu, străjeri ‎și o oaste la dispoziție.
‎Domnia ta ai trei lefegii ‎și un cal răpciugos.
‎Nu pot dezvălui taina, ‎dar, dă-mi crezare, voi avea oaste.
‎Cât despre straja și oastea lui Aethelred, ‎mulți zic că-s ale neveste-sii.
‎Ea e războinică vestită.
‎Oștenii ascultă doar de porunca mea, ‎fii încredințat.
‎Spun doar ce-am auzit, domnia ta.
‎- Oștenii sunt ai mei. ‎- Prea bine.
‎Dar nu te temi ‎că, oricât de curajoasă ar fi,
‎Aethelflaed va păți vreo nenorocire ‎singurică, pe domeniul său?
‎Ferească sfântul, ‎dar, dacă fiica lui ar da ortul popii,
‎îmi închipui că așa-zisul rege ‎va fi slăbit și mai mult.
‎Socot că-ți imaginezi adesea ‎slăbiciunea lui, Aethelwold.
‎În fiece noapte.
‎Nu ne tragem sufletul?
‎M-am săturat să văd ‎doar grumazul și urechile calului.
‎Ne trebuie adăpost și foc. ‎Aici nu ne putem adăposti.
‎Ne vedem de drum. Măcar încă o vreme.
‎Domnia ta!
‎Nu ți-e bine? Te supără rana?
‎Nu. Sunt în puterea ei.
‎E alb ca un fund de scoțian.
‎- Ți-ai rupt ceva? ‎- Stoarce viața din mine.
‎Sau ți-a intrat frigul în oase.
‎Finan, găsește o căruță ‎și du-mă la Dunholm, la Brida.
‎Ea va ști ce e de făcut.
‎Ridică-l!
‎Suntem urmăriți.
‎Nu. Suntem iscodiți, Offa.
‎În față e o tabără a danezilor, ‎conduși de cel căruia i se zice „Păr Roș”.
‎Ridică ramura!
‎- Tilberht. ‎- Mai sus! Deasupra capului.
‎Ce semnifică ramura?
‎Că venim la tratative cu gând de pace.
‎Dacă-s soldații lui Păr Roș, ‎și sigur sunt,
‎cu puțin noroc, ‎va pleca urechea la spusele mele.
‎Și dacă nu-s oștenii lui?
‎Mă veți apăra cu prețul vieții. ‎Și cu ramura de măslin.
‎- Doamne, ticăloșii sunt cu sutele! ‎- Și toți sunt pociți.
‎Ridică ramura! Mai sus!
‎- E grea, domnia ta. ‎- Mai sus, Tilberht!
‎Domnia ta Păr Roș. Haesten. ‎Ce plăcere să vă văd împreună!
‎- Cunoști scârnăvia asta, Haesten? ‎- Da.
‎Bine ai venit, Aethelwold. ‎Aduci solie de la Alfred?
‎Aduc solie despre Alfred.
‎Și despre Uhtred Ragnarson ‎și domnița Skade.
‎Din ce-mi amintesc, era soața ta.
‎- Skade mai trăiește? ‎- Da.
‎Și o duce bine, ‎cu Uhtred cuibărit între coapsele ei.
‎Dar nu-s în Wessex.
‎- Unde e Uhtred atunci? ‎- Izgonit. Îi e vrăjmaș lui Alfred.
‎Merge la Ragnar Ragnarson, frate-său.
‎„Scârnăvia” știe multe. ‎Și nu doar despre ce-am mâncat.
‎Am o propunere.
‎Văd că voi doi deja v-ați aliat.
‎Propun să lărgim alianța asta
‎și să facem cea mai mare oaste daneză ‎ce s-a văzut.
‎Propun să ne unim toți trei forțele ‎cu Uhtred și Ragnar.
‎Eu vreau să-l ucid pe Uhtred.
‎- Apoi îl ucizi și pe Ragnar? ‎- Sau poate pe tine.
‎Ți-am ascultat povestea. ‎Ce mai ai de oferit?
‎Vă ofer haosul în Wessex.
‎Vorbind cu unii ealdormani, ‎pot înjumătăți oastea lui Alfred.
‎Pot fi mijlocitor între saxoni și danezi.
‎- Ești sigur că Uhtred e la miazănoapte? ‎- Da.
‎Așa cum știu ‎că danezii nu se luptă între ei.
‎Nu-și ucid aliații.
‎Nu putem trece cu vederea un așa prilej:
‎Wessexul fără ocrotirea lui Uhtred, ‎Alfred slăbit și plăpând.
‎E vremea ca danezii să se reunească, ‎să dispară orice discordie.
‎Spun să ducem ideea asta la miazănoapte, ‎la Ragnar și Uhtred.
‎Le cer războinicilor danezi să se unească ‎și să-i zdrobească pe anglo-saxoni.
‎N-ai căderea să ceri nimic. ‎E de ajuns că te-am ascultat.
‎Prea bine.
‎Mai durează câteva zile.
‎Căruța ta ne încetinește.
‎Îți amintești de mine, Poponeață?
‎Scoală din pat și pregătește-te!
‎- Pentru ce? ‎- Să lupți cu mine.
‎Leofric, nu vreau să lupt cu tine.
‎- De ce aș face asta? ‎- Vei lupta, rahat cu ochi ce ești!
‎Pentru că sunt din Wessex! Sunt saxon! ‎Îl slujesc pe Alfred!
‎Iar tu, Poponeață, ești un danez trădător! ‎Luptă cu mine!
‎Nimeni nu-și poate ține gura?
‎Țara vuiește la vestea trădării lui Uhtred ‎și a nevolniciei mele.
‎- Vorbele astea vor trece, stăpâne. ‎- Ba se vor înmulți.
‎Zvonurile se răspândesc ca focul ‎și le dau aripi dușmanilor noștri.
‎Corăbiile lui Sigurd au rămas la Kent.
‎Da. Pune capăt zvonurilor, stăpâne! ‎Poate dai o raită prin câteva cetăți.
‎Regele n-are putere să călătorească.
‎Atunci scornim altceva. O sărbătoare.
‎Să te vadă lumea mândru, ca un suveran.
‎De ce? Ca să-și secătuiască ‎și mai mult forțele?
‎Ca să arate că nu e slăbit.
‎Tăceți amândoi! Sunt încă aici.
‎Da, stăpâne.
‎- Ce am sărbători? ‎- Nu știu. Ziua unui sfânt?
‎Un tedeum. ‎Poate participă și Eduard.
‎- O logodnă. ‎- A lui Eduard?
‎E destul de mare.
‎E amorezat de mama gemenilor lui bastarzi.
‎Nu se poate însura cu ea. ‎Nu e departe de o țărancă.
‎Atunci alegeți o soață potrivită.
‎Am pune capăt unor zvonuri ‎și am da apă la moară altora.
‎Într-adevăr.
‎Părinte Beocca, ne lași singuri, rogu-te?
‎Da, stăpâne.
‎Nu mă pot lăsa înfrânt de boală ‎sau de trădarea lui Uhtred.
‎Englitera nu trebuie dată uitării.
‎Stăpâne, vei apuca s-o vezi născându-se. ‎Te vei întrema.
‎Draga mea, nu mai apuc ‎nici măcar un an.
‎Știm bine.
‎Trebuie să mergem înainte, ‎să-i găsim lui Eduard o soață pe potrivă.
‎Una care-i va întări puterea.
‎O partidă mai bună ‎decât a lui Aethelflaed.
‎Mariajul acela nu și-a slujit scopul? ‎Aethelflaed e influentă.
‎E mai puternică ‎decât „chipeșul Aethelred”.
‎Stăpâne, ceea ce ai început va continua.
‎Copiii noștri vor clădi Englitera, ‎ți-o făgăduiesc.
‎- Ia-l. Fă cum îți zic! ‎- Nu, domnia ta!
‎- M-ai chemat, domnia ta? ‎- Da.
‎M-am tot gândit la vizita lui Aethelwold.
‎Ce-a zis despre nevastă-mea, eroina. ‎Despre ce nenorocire poate păți.
‎Și ce ai hotărât?
‎O vreau moartă. Deopotrivă cu pruncul ei.
‎Îi urmărim de jumătate de zi. ‎Majoritatea sunt saxoni.
‎- Unii poate-s danezi. ‎- Nu-s din Eoferwic, ci sunt războinici.
‎Împresoară căruța.
‎O apără. Și pe cel ce zace în ea.
‎E curios că-și văd de drum la vedere.
‎Nu se tem.
‎Te holbezi la mine. De ce?
‎Mă uit, nimic mai mult.
‎Mă gândesc ce noroc pe vărul meu ‎că are așa o soață războinică!
‎De ce-i îngădui să te umple de rușine?
‎Cnut, nu știi ce spui. Ține-ți gura!
‎Lasă-i să-și vadă de drum.
‎- Până la Dunholm? ‎- Într-acolo se îndreaptă.
‎- A băut vreo gură de bere? ‎- Puțin.
‎Asta nu ne ajută.
‎Bine.
‎Ai putere să ridici cupa, domnia ta?
‎Măcar să-ți umezești buzele.
‎Pun rămășag că te simți ‎ca pe corabia de sclavi.
‎Dacă ai scăpat din acel coșmar, ‎vei scăpa și acum. Dă-mi crezare!
‎Finan, ea îmi răscolește măruntaiele.
‎- Ucide-o sau lasă-mă pe mine s-o fac. ‎- Nu!
‎Uhtred.
‎Mă tem că ești pe moarte.
‎Sihtric spune că ajungem mâine la Dunholm.
‎Ne-au urmărit cam toată ziua.
‎Sper că-s ei.
‎Domnia ta, am fiert o zeamă.
‎La mănăstire, ‎călugării se dădeau în vânt după ea.
‎Domnia ta, te va întrema.
‎Acum știi cum se simte Alfred.
‎Îl dor oasele și pântecul.
‎Dar s-a sculat zi de zi în picioare ‎și a clădit Wessexul.
‎- Cu paloșul meu. ‎- Domnia ta?
‎- Pe naiba! ‎- A clădit Wessexul cu paloșul meu!
‎Ești cu feciorul soră-mii. ‎Bastardul lui Alfred. Călugărul.
‎- Nu e războinic. ‎- Atunci ce caută aici?
‎Gisela.
‎Fierbințeala e de vină. O să-i treacă.
‎Vede pe cineva. Zeii îl supun la cazne.
‎- Cine e Gisela? ‎- Soața mea.
‎Alta? Câte neveste ai?
‎Deci Gisela asta e de vină ‎că nepotul meu și-a trădat glia?
‎Îi era drag.
‎De asta băiatul îmi e alături.
‎Pari bolnav.
‎Ce ți-a făcut vrăjitoarea?
‎Îți meriți soarta.
‎Ai făcut trădători din toți cei de aici. ‎Alfred e regele lor!
‎Ești mort! Alfred nu te jelește. ‎De ce îi ții partea?
‎- Ești mort! ‎- Domnia ta!
‎Trebuie să mănânci și să bei. ‎Nu gândești limpede.
‎- Brida. ‎- Va fi la Dunholm.
‎- Finan, uite! ‎- Sunt aici.
‎Brida?
‎DURHAM ‎REGATUL NORTHUMBRIA
‎Jackdaw, probleme peste noapte?
‎Mi-a arătat țâțele. Mi-am clătit ochii.
‎Zici că ești clarvăzătoare, ‎dar n-ai rune la tine.
‎- Ce-i asta? ‎- Sau ți le-ai vârât în dos?
‎Voiesc să-l văd pe Uhtred. ‎Îl vei aduce la mine.
‎Taci!
‎Adu-l sau îți leg destinul ‎de al unui șobolan de apă!
‎Aici nu vei profera blesteme.
‎Am acest Nithstong, să-ți leg puterile.
‎Ești pe teritoriul Freyei. ‎Zeița magiei ne va ocroti.
‎Nu mă face să te duc ‎la stăpâna acestui Nithstong!
‎E rudă de sânge cu Freya. ‎N-o sili să te distrugă!
‎Jur că te voi ucide, târâtură!
‎Jackdaw, ține mâinile pe sabie ‎și nu te mai holba la țâțele ei!
‎- E mai isteață decât tine. ‎- Te-am auzit.
‎- E bună? ‎- Da.
‎- Te credeam pe ducă, domnia ta. ‎- Și eu.
‎Mă temeam să nu crăp ca moșii, ‎înfofolit în blănuri.
‎Marele casap de danezi se temea?
‎- Cine ești? ‎- Nu contează.
‎- Sunt Cnut. ‎- Ce ești?
‎Se numește Cnut. ‎E vărul meu din partea mamei.
‎Sunt danez, Uhtred. ‎O să-mi iei și mie viața?
‎Spui copilării.
‎Câți dintre noi ai trimis deja ‎în Walhalla?
‎Să fie doisprezece? ‎Douăzeci? Patruzeci?
‎Tacă-ți gura ‎și fii cuviincios cu fratele meu!
‎Sau le vei îngroșa rândurile.
‎S-a întors!
‎Ridică-te!
‎Scoală în picioare!
‎Scoală!
‎S-a întors unde îi e locul.
‎Unde i-a fost mereu locul.
‎De-acum, ești danez pe viață. Spune-o!
‎Sunt danez pe viață.
‎Nu. Spune-o așa cum se cuvine.
‎Sunt danez pe viață.
‎Din suflet!
‎Sunt danez pe viață! ‎De-a pururi, din această zi!
‎De-a pururi.
‎Asta înseamnă totul pentru mine.
‎Ai oaste, Cnut?
‎Da. Două sute de oșteni de nădejde.
‎Și toți sunt măscărici, ca tine?
‎- Încotro mergeți? ‎- Încă nu știm.
‎Cum Alfred de Wessex a rămas ‎fără casapul de danezi,
‎poate merg spre miazăzi.
‎De-mi mai spui „casap” o dată, ‎ne luptăm parte-n parte!
‎De ce te mânii așa?
‎N-ai căsăpit mulți danezi, ‎oameni de la miazănoapte?
‎Doar pe cei care încercau să mă răpună.
‎Iar eu doar te iau peste picior.
‎Pesemne că te-au ostenit drumul și boala.
‎Așa că hodinește-te bine.
‎- Îmi place. ‎- Nu cât se place el însuși.
‎Nu greșește.
‎Știindu-l pe Alfred fără Uhtred, ‎mulți danezi vor căpăta curaj.
‎Și tu?
‎Wessex rămâne nestemata coroanei. ‎Locul mi-e prea călduț în cetatea mea.
‎- Copiii mei sunt în Wessex. ‎- Avem mulți prieteni acolo.
‎Motive în plus să-l vizităm.
‎Dar vorbim despre asta ‎cu altă ocazie, curând.
‎N-ai întrebat de Thyra.
‎Mi-a povestit băiatul, Osferth. ‎E creștină și măritată.
‎E fericită.
‎Uhtred.
‎Am venit doar să mă hodinesc, să vânez, ‎poate să-mi găsesc o muiere.
‎Nu să vorbesc despre un război cu Alfred.
‎Mă găsiți afară, bând bere. ‎Termină de mâncat!
‎Unde e Skade?
‎E întemnițată. Nu poate ajunge la tine.
‎Are putere, Uhtred.
‎- Am simțit-o pe pielea mea. ‎- Poți mânui puterea asta.
‎Ea are nevoie de un bărbat, un războinic.
‎Paloșul e tot ce-mi trebuie.
‎Nu-i vând jumătate din mine ‎unei clarvăzătoare.
‎Atunci trebuie s-o ucizi.
‎Aș vrea, dar cum? ‎Blestemul trebuie să piară odată cu ea.
‎- Cum mă îngrijesc de asta? ‎- Întreb.
‎O să vorbesc ‎cu o clarvăzătoare mai puternică.
‎Când?
‎Când îmi vei inspira încredere, ‎Uhtred de Bebbanburg.
‎Îmi amintesc întâia oară ‎când te-am ținut de mână.
‎Pe treptele sălii sfatului din Eoferwic.
‎Un preot atârna de perete, ‎cu pieptul străpuns de o suliță.
‎Ragnar mi-a zis că aveți prunci.
‎Nu, nu-s mama nimănui. ‎Dar Ragnar are copii cu alte femei.
‎Și eu am fost blestemată. ‎Pântecul nu-mi rodește.
‎Pruncul nostru a fost primul ‎pe care l-am pierdut.
‎Nu contează. Ospătează-te! ‎Voiește să bei cu el, să joci jocuri.
‎Brida.
‎Îmi pare rău de tine.
‎Ragnar e pruncul meu.
‎Dacă-l trădezi, te voi ucide.
‎Dacă de-acum ești danez, ‎trebuie să-ți ștergi trecutul.
‎Cum să fac asta?
‎Zdrobește-l pe Alfred.
‎Subtitrarea: Irina Para