Jag är Uhtred, son av Uhtred.
Som min barndomsvän Brida föddes jag som saxare, men uppfostrades som dan.
Hon valde livet som viking, men jag valde en annan väg.
Mitt svärd är ert.
Jag försvarade kung Alfreds rike och hans vision för England.
Jag vann rykte om mig som dandödare.
Tillsammans med mina lojala män har jag dödat många krigare.
Alfred är döende och alla strider om makt och ställning.
-Alfred lever inte för evigt. -Han är sjuk, men vägrar att dö.
Våra förfäder var kungar
men de accepterar oss knappt som åldermän.
Jag stal völvan Skade från hennes herre Sigurd.
Vi besegrade Sigurd i strid så hon är bunden till mig nu.
Blodhår, ge dig inte.
Min älskade Gisela dog när hon födde ett barn jag nu avskyr.
Hon har gett dig en son.
Från och med detta ögonblick vilar en förbannelse över Uhtred av Bebbanburg.
Hon är kraften bakom min olycka.
Ödet är allt.
BASERAD PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANER
WINCHESTER I KUNGARIKET WESSEX
Är ni klar, ers nåd?
Inte än. Snart.
Uhtred. Vänta lite.
Herre, förlåt att vi stör denna helgade mark.
-Det är en kärlekshandling. Amen. -Amen.
Ers nåd.
Det är vackert.
Hon lyfts bort från jorden, upp mot himlen.
Vi har gjort nåt bra och det vet Gud.
Gudarna vet det.
Broder Godwin.
-Broder Godwin. God morgon. -God morgon, ers nåd.
Kan vi talas vid en stund?
Flickan där...
-Vad är det med henne? -Hon kan bli förtjust i er.
-Förtjust? -Ja, kelig, kelen, ofta.
Jag lyssnar, ers nåd.
Uhtred.
Han är inte rätt man för prins Edward. Han är vild och gudlös.
-Han är till hälften dan. -Ja, minst.
Biskop Erkenwald måste inse det. Alfred måste bli påmind om det.
Hon kan bli förtjust i er i kväll.
Helig mark har brutits, broder Godwin.
Uhtred! Uhtred!
Kungen vill träffa dig i slottet.
Varför då? Vi är på väg till Coccham.
Det är bäst att han får berätta det.
Bara du.
Ers majestät, jag har sagt till fader Beocca
att ni borde beslagta Blodhårs fartyg.
Sigurd är besegrad.
Tar vi hans fartyg kan han inte lämna vårt rike.
Ta hälften av skeppen, vi har dödat hälften av hans män.
Haesten ska driva bort Blodhår. Det har han försäkrat oss om.
-Han är snart borta. -Nu till nästa ärende.
Jag glömmer inte vad du har gjort de senaste dagarna, Uhtred.
Åren, ers majestät.
Jag vet vad du har förlorat och hur du lider.
Ers majestät?
Gisela var en väldigt gästfri kvinna.
-Hur mår barnet? -Hon gav honom sin styrka.
-Och sitt liv. -Ja.
Hon var en bra kvinna.
Tack, ers majestät.
En plats har vanhelgats och du blev sedd.
Begravningsplatsen. Det är helig mark.
Du har inte rätt att bryta den marken.
Du blev sedd när du avsiktligt störde de dödas sömn.
Jag störde ingen annan än min fru.
Gjorde jag orätt ber jag om ursäkt.
Det var allvarligt.
Jag fyllde igen hålet.
Det var vanhelgande.
Jag erkänner att jag inte vet vad jag ska göra.
Räcker det med en ursäkt?
Om den kommer från hjärtat. Gud är nåderik.
Det är han och Uhtreds handling är förståelig.
Men inte förlåtlig.
Jag ämnade inte göra ont.
Får jag tala, ers majestät?
Kvinnan Gisela var hedning och hörde inte hemma i helig jord.
När han flyttade henne
gjorde Uhtred ogjort nåt som aldrig borde ha fått hända.
Hennes kropp skulle ha förgiftat jorden.
De döda är nu befriade från henne.
Befriade?
Broder Godwin talar till din fördel, Uhtred.
Jag talar sanning.
Gisela var hedning och hora. Hon var gift med Aelfric av Bebbanburg.
-Säg inget mer. -I Guds ögon var hon en hora.
-Säg inget mer. -Hennes barn är oäktingar.
Det räcker.
Ta de stackars satarna och döp dem.
Jag tänker inte lyssna mer.
-Själarna i himlen jublar. -Godwin!
Över att hedningen Gisela har tagits ur jorden och bränts.
-Broder Godwin! -Hon var inte värd mer
än valan Skade som han har tagit med...
-Uhtred. -Det räcker!
-Han slog honom! -Jag är inte blind.
Det är din tur att be om ursäkt, präst! Du förolämpar kvinnor
och gömmer dig bakom ditt kors!
-Gå undan från honom! -Uhtred!
Det var hans eget fel. Ni hörde honom!
Ers majestät, jag tror att han är död.
Han kan inte vara död. Det var bara en örfil.
Han är död.
Det var en örfil, ers höghet. Det såg ni.
-Vakter, grip honom! -Det var en örfil!
Grip honom! Grip honom nu! Ta honom!
Stäng stadsportarna, Steapa! Ingen får lämna staden!
-Ja, ers majestät. -Ta hit honom innan kvällningen.
Uhtred!
Jag har ju sagt att han vilar.
Tvinga mig inte att bränna ner huset! Jag gör det!
Tvinga mig inte att döda dig. Det är vad jag gör.
Tvinga mig inte att krossa din irländare!
Det är vad jag gör.
För Guds skull, sluta bete er som barn.
-Du försökte reta upp honom. -Ja, Hild, och det var kul.
-Så abbedissan får gå in, men inte jag? -Vi är rädda för abbedissan.
Syster Hild!
I säng.
Ingen blodsutgjutelse får ske.
De förolämpar varandra, men de tröttnar snart på det.
Det blir ingen blodsutgjutelse.
Säg det till Steapa. Han får huvudvärk av allt tänkande.
-Finns det nån lösning? -Jag gjorde inget fel.
Du dödade en munk och det var inte första gången.
Varför är hon kvar här?
Bry dig inte om mig, vala.
Jag ämnade inte döda munken, men jag ångrar det inte.
-Det var ödet. -Hämta Beocca.
Be honom att framföra kungens krav.
Jag ska säga till Beocca att du är redo att tala och lyssna.
Gör det. Det hjälper om du skär halsen av henne.
Det kan han inte. Han vågar inte.
I natt, ers nåd...
...bryter ni ert löfte till Alfred.
-Var tyst! -Det är en ny början.
Jag önskade mig inte en ny början.
Det här är ditt fel. Alltihop.
Ett ord till så dödar jag dig trots förbannelsen och dess konsekvenser.
Jag håller dig sällskap, Beocca.
Jag känner mig mer gudfruktig av att gå bredvid dig.
Du är bara här för att leka, Aethelwold.
-Ja, och vilken lek. -Öppna.
Uhtred.
Kungen och Edward har talats vid och beslutat sig för
att det inte blir nån rättegång eller nåt straff
förutom en liten mansbot till kyrkan.
En liten mansbot?
100 silvermynt.
-Är det allt? -Självklart inte.
100 silvermynt och din ed.
Han har min ed.
Kungen vill att du svär en ed till arvingen Edward.
Edward är ingen arvinge. Kronan kan inte övertas.
Så Alfred kräver mitt liv.
-Din lojalitet till Edward. -Edward är en pojke.
En ed till en pojke gäller hela ens liv.
Kungen begär för mycket, fader.
Det du måste göra nu
är att fundera på vad som händer om du inte svär eden till Edward.
Folk kommer att dö.
Inte bara männen här kommer att dö. Männen där ute som du stred med.
Det är i så fall Alfreds fel.
Han bryr sig inte om dem som tjänar honom.
Han bryr sig mycket om dem.
Du, Beocca, har tjänat honom hela ditt liv, till vilken nytta?
I hans råd viskar de om ditt val av fru.
Utan Alfred skulle jag inte stå här. Jag vore död.
Utan Alfred skulle Wessex inte finnas, inte heller Mercia eller kristendomen.
Här skulle bara finnas daner.
De gröna fälten vore röda av blod och mina inälvor skulle hänga i träd.
Trots att du gnäller och jämrar dig, Uhtred av Bebbanburg
har du haft ett bra liv här i Wessex. Våga inte påstå nåt annat.
Alfred gav dig skydd.
Det har jag förtjänat.
Du har mark, rikedom och all mat och dryck du behöver.
-Jag har förtjänat det. -Gör ditt val, pojk!
Acceptera ditt straff eller låt dina vänner döda varandra
för att bespara dig vedermödorna i ett liv som adlig.
Jag sa ju att det skulle bli mer än en mansbot.
Jag svär att när dödandet börjar ska du bli mitt första offer.
Det blir inget dödande.
-Steapa. -Ers nåd?
Jag strider inte mot dig eller nån av männen här.
Jag följer med till kungen, min vän.
Det gläder mig att höra er säga så.
Kungen är nåderik. Han vet vad ni är värd.
Vi får se.
Du vet vad du ska göra.
-Du har tydligen nåt att säga. -Ers majestät...
Se er omkring.
Jag ber er att minnas vad jag gjorde för er vid Ethandun, och mer. Mycket mer.
Tidigare tjänst är ingen ursäkt för brott mot lagen.
Jag betalar mansboten.
Edward är en bra, ung man
men jag kan inte svära en ed jag inte håller.
En ed att skydda Edward är en ed som varar hela mitt liv.
Ditt löfte betyder nåt.
Det är därför jag vill se dig vid min sons sida
när jag är borta och han är kung.
Ni har Steapa.
Steapa på hans vänstra sida och du på hans högra.
Det här är inte förhandlingsbart.
Inte alls.
Har jag inte gett er nog, ers majestät?
Jag ber er.
Självömkan klär dig inte.
Jag låter dig leva.
Du ska göra det jag ber dig om.
Nej, jag gör det inte!
-Uhtred! -Far!
-Lägg ner ditt svärd, Steapa! -Gör inget mer!
-Edward! -Stå stilla!
Det här är dårskap.
Ingen tar ett steg närmare! Inte ett steg!
Döda den jäveln, Steapa!
-Nej! -Steapa!
Ingen tar ett enda steg.
Ingen sätter kungens liv i fara! Är det förstått?
Det här betyder döden för dig. Det finns inget alternativ.
-Undan från dörren! -Uhtred...
Flytta er från dörren!
Snälla du, jag ber dig en sista gång.
Du stänger och bommar för dörren, Beocca. Se till att ingen följer efter oss.
Inte förrän Alfred själv knackar.
Jag svär att han inte skadar er.
Men om han skulle skada er svär jag att döda honom.
Dörren! Nu!
Jag gav er ära! Jag gav er frihet att dyrka er gud.
Ändå behandlar ni mig inte bättre än en hund.
Jag borde döda er.
Gör då det som den hedning du är och förblir.
-Tror du att jag är rädd? -Jag känner doften av skit längs era ben.
Himlen väntar mig, men du kommer att brinna i helvetet.
Valhall är en lögn! Dina gudar också!
Det verkar som om jag har brutit min ed.
Nu kanske hela Wessex kommer att brinna.
Fader Beocca!
Ja, ers majestät!
Hitta honom och döda honom.
Han är här! Stäng portarna!
-Jag vill inte skada er. -Stanna!
-Undan! -Rör dig inte!
Ta honom!
Uhtred!
Alle man med mig!
Stanna!
Uhtred! Gör det inte!
Ni två, med mig! Ni andra går runt!
Så de bestämde sig för att släppa er.
Vi måste rida snabbt.
-Ni är sårad. -Knappt.
-Vart ska vi rida, ers nåd? -Till Ragnar och danerna.
Sen får vi möta upp era män.
Snabbt!
Lämna mig, allihop. Jag vill vara ensam.
Ut, allihop!
Ers nåd.
Du är bra på att kasta yxa, men kan du använda svärdet?
Det är inget svärd, bara ett grepp. Det gick sönder.
I strid?
Jag föll, ers nåd.
Du är åtminstone ärlig.
-Jag behöver vakter. -Ni har vakter i slottet.
Nej, jag ska upprätta ett eget garde.
-Skulle du kunna använda ett svärd? -Ja.
-Jag heter Offa. -Offa.
Jag anlitar dig och två till. Känner du till några lämpliga män?
Ja. Det är bra karlar. Mina vänner.
Hitta dem. Vi reser i kväll.
Ni får betalt i silver.
Uhtred har kastat bort allt.
Hade han nåt val?
Nej, det hade han inte. Kungen krävde för mycket.
Alfred erbjöd honom förlåtelse.
Vad Alfred gjorde var att ignorera Uhtreds smärta.
Det här är inte slutet på det hela, bara början.
Om Edward förbereds på att bli kung så vet Uhtred att Alfred snart är död.
Det berättar han för danerna.
Ers nåd.
Hon vill tala med er.
Jag vill rida vid er sida.
Din plats är längst bak.
Jag vill rida vid er sida som er kvinna.
Ni har fått den frihet ni har önskat er. Omfamna den och omfamna mig.
Sa jag inte att ni skulle behöva en kvinna?
Våga inte tro att du kan ta min frus plats.
Jag såg vad som skulle hända er fru, men jag orsakade det inte.
Jag vet att ni vill ha mig i er säng.
-Du är väl Blodhårs kvinna? -Så länge ni inte gör anspråk på mig.
Då får jag fatta ett beslut.
Blodhår är inte den krigare ni är eller den kung ni kan bli.
Vi kan vara fiender eller älskare, ers nåd.
Vi kan lida eller härska.
Längst bak.
Då förblir ni förhäxad.
Det är ert val.
Varför är inte hon mat åt råttorna än?
För att hon har en gåva.
För att hon har tagit över mitt öde.
Dödar vi henne lever förhäxningen vidare.
Det är förhäxningen som måste dödas.
Hon är masken och Uhtred är äpplet.
AYLESBURY I KUNGARIKET MERCIA
Jag är Aethelwold av Wessex.
Vi är här för att dricka och träffa Aethelred.
-Öppna portarna. -I den ordningen.
-Varför är ölet här så gott? -Det är vattnet.
Gudomligt.
Jag har inte sett Aethelflaed.
Min fru föredrar sitt eget sällskap och stannar ofta på sitt gods.
Och er dotter?
Vad är det ni vill? Berätta.
Vad jag vill ha är er trolöshet...
...mot Alfred.
Ni har säkert hört att hans hälsa försämras.
Den har blivit sämre och sen bättre i flera år.
Nu är han utan sin bäste krigare och kungamakare, Uhtred.
Är Uhtred död?
Uhtred är på väg till Dunholm och sen kanske till Bebbanburg.
Han är inte i Wessex.
Uhtred är inte längre Alfreds svärd.
Uhtred är borta.
Uhtred är en dan.
Min ambition är tydlig. Jag har aldrig dolt den.
Wessex krona tillhör rättmätigt mig.
Men jag önskar inte ta kontroll över Mercia.
-Mercia intresserar inte mig. -Visst, visst.
Jag anser att Mercia bör ha sin egen kung. Ni, Aethelred.
Ni måste inse att hela vår värld är på väg att förändras.
Möjligheten att inta våra platser på tronen
i våra respektive kungariken är nära.
Det är nu.
Vad exakt är det ni föreslår?
Jag föreslår att vi allierar oss med varandra.
-En slags trolovning? -En allians.
Lord Aethelred har egendomar, ett hedersgarde och en fyrd att kalla in.
Ni ser ut att ha tre män och en skabbig packhäst.
Jag avslöjar inte hemligheter, men jag kommer att ha en armé.
Vad det gäller lord Aethelreds garde och fyrd sägs det att de tillhör hans fru.
Hon har rykte om sig att strida.
Mina män är mina och ingen annans. Det kan jag garantera.
Jag bara berättar vad folk säger.
-Mina män är bara mina. -Jag förstår.
Men det måste oroa er...
...att Aethelflaed, trots sitt mod, ska komma till skada på sitt gods.
Gud förbjude, men om nåt slutgiltigt skulle drabba hans dotter
tror jag att det skulle försvaga låtsaskungen ytterligare.
Jag gissar på att ni föreställer er hans försvagande ofta, lord Aethelwold.
Varje natt.
Borde vi inte stanna och vila?
Jag är trött på att se min hästs huvud, speciellt öronen.
Vi behöver skydd och eld och här finns inget skydd.
Vi fortsätter, åtminstone en bit till.
Ers nåd! Ers nåd!
Är ni skadad, ers nåd? Är det ert sår?
Nej. Hon har mig...
Han är vit som en skottes arsle.
-Är nåt brutet? -Hon klämmer livet ur mig.
Antingen det eller så har kylan sökt sig in i era ben.
Hitta en vagn och ta mig till Dunholm, till Brida.
Hon vet vad hon ska göra.
Res honom.
Vi är förföljda.
Nej, de bara iakttar oss.
Inte långt härifrån ligger ett läger med daner ledda av en man kallad Blodhår.
Håll upp grenen.
-Tilberht. -Högre! Över huvudet.
Vad betyder grenen?
Att vi kommer i fred och vill tala.
Om det är Blodhårs män, vilket det kommer att vara
om vi har tur, vill han höra vad jag har att säga.
Och om de inte är det?
Då skyddar ni mig med era liv och med grenen.
Herregud! Här är hundratals av de jävlarna.
De är alla lika fula.
Håll upp grenen högt. Högre!
-Den är tung, ers nåd. -Högre, Tilberht!
Jarl Blodhår och Haesten, vilken glädje att se er tillsammans.
-Känner du den här skiten, Haesten? -Ja.
Välkommen, lord Aethelwold. För du Alfreds talan?
Jag vill tala om Alfred.
Jag vill även tala om Uhtred Ragnarson och lady Skade.
Hon var väl er kvinna, om jag inte minns fel?
-Lever Skade? -Ja.
Hon lever i välmående med Uhtred mellan sina lår.
Men de är inte i Wessex.
-Var är Uhtred, om inte i Wessex? -Förvisad, som Alfreds fiende.
Han är på väg till Ragnar Ragnarson, sin bror, gissar jag.
Den här skiten vet saker, och inte bara vad jag har ätit.
Jag har ett förslag.
Haesten och Blodhår, ni verkar redan ha en allians.
Jag föreslår att vi utökar alliansen
och skapar den största armé av daner världen skådat.
Jag föreslår att vi tre slår oss samman.
Sen slår vi oss samman med Ragnar och med Uhtred.
Jag vill döda Uhtred.
-Och sen? Döda Ragnar? -Ja, eller dig.
Vi har din berättelse. Vad mer erbjuder du?
Jag erbjuder uppror i Wessex.
Jag kan tala med åldermän
och halvera Alfreds armé på ingen tid alls.
Jag kan överbrygga klyftan mellan saxare och daner.
-Är du säker på att Uhtred är i norr? -Ja.
Precis som jag är säker på att daner inte ska strida mot daner.
Daner kan inte döda allierade.
Vi kan inte förbise gåvan framför oss.
Wessex utan Uhtred som skydd och en försvagad Alfred.
Det är dags för alla daner att samlas. Inga fler splittringar.
Jag säger att vi tar den idén norrut, till Ragnar och Uhtred.
Jag kräver att svärd-danerna enas och krossar anglosaxarna.
Du kan inte ställa några krav. Det räcker att vi lyssnade.
Utmärkt.
Några dagar till, ers nåd.
Det är vagnen som sinkar oss.
Minns du mig, ditt arsle?
Res dig ur din bädd och gör dig redo.
-För vad? -Att strida mot mig.
Jag vill inte strida mot dig, Leofric.
-Varför skulle jag strida mot dig? -Det ska du, din skit.
För att jag är Wessex! Jag är saxare! Jag är för Alfred!
Och du, ditt arsle, är en dan och en förrädare!
Strid mot mig!
Kan ingen man hålla tyst?
Landet översvämmas av nyheten om Uhtreds förräderi och min så kallade svaghet.
-Ryktena försvinner, ers majestät. -De kommer bara att bli värre.
Skvaller och rykten sprids som en löpeld. Det kommer att göra våra fiender djärvare.
Jag har hört att Sigurds skepp ligger kvar i Kent.
Ja. Ni måste få slut på skvallret. Ni kanske borde göra besök
inte hos Sigurd, men i några borgar.
Kungen är inte stark nog att resa.
Nåt annat, då... En festlighet.
Nåt där ni kan visa upp er, stolt och kunglig.
Varför då, fader Beocca? För att göra honom ännu svagare?
För att visa att han inte är svag.
Var tysta, båda två! Jag är kvar här.
Ja, ers majestät.
-Vad skulle det vara för en högtid? -Jag vet inte. En helgondag?
En tacksägelse. Ni vill nog ta med Edward.
-En trolovning. -Edward?
Han är gammal nog.
Han är betagen av modern till hans tvillingar.
Det kan inte vara med henne. Hon är nära nog en bonddotter.
Då blir det den bäst lämpade.
Det gör slut på ett skvaller och påbörjar ett annat.
Just det.
Kan ni lämna oss, fader Beocca?
Ja, ers majestät.
Jag kan inte låta Uhtreds svek eller sjukdomen besegra mig.
England får inte bli bortglömt.
Ni kommer att se det födas och ni kommer att bli stark.
Jag får inte uppleva ett år till, min kära.
Det vet vi.
Vi måste gå framåt och finna en maka åt Edward.
En som gör honom starkare.
Ett bättre parti än det Aethelflaed fick.
Har inte äktenskapet tjänat ett syfte? Aethelflaed har inflytande.
Hon är starkare än Aethelred, den stilige.
Det ni har inlett, ers majestät, ska fortsätta.
Våra barn kommer att skapa ett England, det svär jag på.
-Ta den. -Nej, ers nåd.
-Ni frågade efter mig. -Ja.
Jag har funderat på Aethelwolds besök.
Det han sa om min heroiska hustru.
Möjligheten att hon ska komma till skada på nåt sätt.
Vad har ni beslutat?
Jag vill se henne död. Barnet också.
Vi har följt efter dem i en halv dag. De flesta av dem är saxare.
Där är några daner.
De är inte Eoferwics. De är krigare.
De omringar vagnen.
De skyddar den och mannen på den.
Det är intressant att de färdas helt öppet.
De är inte rädda.
Varför stirrar du på mig?
Jag tittar, inget mer.
Jag tänker att min kusin har tur
som har en kvinna att älska som även kan strida.
Varför låter du honom skämma ut dig?
Du vet inget, Knut. Så du säger inget.
Låt dem fortsätta i fred.
-Ända till Dunholm? -Om det är dit de ska.
-Har han druckit öl? -Lite.
Lite tjänar lite till.
Då så...
Har ni styrka nog att dricka en liten kopp, ers nåd?
Om än bara för att väta läpparna.
Det känns säkert som om ni är tillbaka på slavskeppet.
Ni tog er igenom den mardrömmen och kan ta er igenom den här.
Tro mig.
Det är hon, Finan. Hon vrider mitt innanmäte ut och in.
-Döda henne, eller låt mig göra det. -Nej.
Uhtred.
Jag är rädd att ni är döende.
Sihtric säger att vi är framme i Dunholm i morgon.
De har iakttagit oss större delen av dagen.
Jag hoppas åtminstone att det är de.
Det är buljong. Jag har gjort den själv.
Jag gjorde den i klostret och bröderna älskade den.
Drick. Den ger er styrka.
Nu vet du hur Alfred mår.
Mage och ben som värker.
Varje dag reste han sig och varje dag byggde han upp Wessex.
-Med mitt svärd. -Ers nåd?
-I helvete heller. -Han byggde Wessex med mitt svärd.
Jag ser att min systers pojk är med dig. Alfreds oäkting, munken.
-Han är ingen krigare. -Varför är han då här?
Gisela.
Det är febern. Det går över.
Han ser nån. Det är gudarna som plågar honom.
-Vem är Gisela? -Min fru.
Ännu en? Hur många blir det?
Så det är Gisela som bär skulden
för att min systerson har förrått sitt land?
Hon tyckte om honom.
Det är därför han är med mig.
Du ser sjuk ut.
Vad har valan gjort mot dig?
Det är den död du förtjänar.
Du har gjort varenda man här till förrädare.
Alfred är deras kung!
Du är död!
Alfred sörjer inte dig så varför för du hans talan?
-Du är död! -Ers nåd?
Ni måste äta och dricka. Ni kan inte tänka klart.
-Brida. -Hon är i Dunholm.
-Titta, Finan. -Jag är här.
Brida?
DURHAM I KUNGARIKET NORTHUMBRIA
Var natten lugn, Jackdaw?
Hon visade mig sina bröst. Du är fin i dag.
Du kallar dig sejdare, men du har inga runor.
-Vad är det? -Om du inte gömt dem i arslet.
Jag vill träffa min herre, Uhtred. Du ska föra honom till mig.
Håll din käft.
Ta honom till mig, annars ger jag dig en flodråttas öde.
Du uttalar inga förhäxningar här.
Jag har en nidstång som blockerar din kraft.
Det här är Frejas mark nu.
Gudinnan som gav gudarna kraft skyddar oss.
Tvinga mig inte att ta hit sejdaren som nidstången tillhör.
Hennes blod är knutet till Freja. Tvinga inte henne att förgöra dig.
Jag svär att jag ska döda dig, din hynda.
Håll händerna på svärdet och ögonen borta från hennes bröst.
-Hon är klyftigare än du. -Det där hörde jag.
-Gott? -Det är gott.
-Vi trodde att ni skulle dö. -Jag också.
Jag var rädd att dö som en gamling under fällar.
Så den store dan-dräparen var rädd?
-Vem är du? -Ingen av vikt, Uhtred.
-Jag är Knut. -Vad är du?
Han heter Knut. Han är min kusin, på min mors sida.
Jag är dan, lord Uhtred. Tänker ni döda mig också?
Du talar som ett spädbarn.
Hur många av oss har ni skickat till Valhall?
Är det tolv? Tjugo? Fyrtio?
Håll din käft nu och visa respekt för min bror.
Annars får jag döda en till.
Han är tillbaka.
Res dig!
Upp på fötter!
Upp!
Han är tillbaka där han hör hemma.
Där han alltid har hört hemma.
Du är dan för evigt nu. Säg det.
Jag är dan för evigt.
Nej... Säg det.
Jag är dan för evigt.
Mena det!
Jag är dan för evigt! Från och med denna dag.
Det här betyder allt för mig.
Har ni en armé, jarl Knut?
Ja, det har jag. 200 karlar. 200 bra karlar.
Är alla lika roliga som ni?
-Vart är ni på väg? -Det vet vi inte än.
Men om Alfred av Wessex står utan sin dan-dräpare
kanske jag beger mig söderut.
Kallar du mig dan-dräpare en gång till blir det strid.
Varför blir ni så arg?
Förnekar ni att ni dödat många daner, många nordmän?
Bara dem som försökte döda mig.
Jag bara retas.
Ni måste vara trött efter resan och...sjukdomen.
Se till att vila.
-Jag gillar honom. -Inte mer än han gillar sig själv.
Han har inte fel. Alfred utan Uhtred tänder en glöd i många daner.
Dig också?
Wessex är fortfarande juvelen. Jag börjar bli för bekväm i mitt fort.
-Mina barn är i Wessex. -Vi har många vänner i Wessex.
Ännu en anledning till ett besök.
Det här samtalet får fortsätta en annan gång, snart.
Du har inte frågat om Thyra.
Pojken, Osferth, berättade att hon är kristen och gift.
Hon är lycklig.
Uhtred...
Jag kom hit för att vila, jaga och kanske hitta en kvinna.
Jag kom inte hit för att tala om krig mot Alfred.
Jag går ut och dricker upp mitt öl. Ät upp maten.
Var är hon? Skade?
Hon är satt i bur. Hon kan inte nå dig.
Hon har kraft.
-Jag har känt den. -Kraft som du kan utnyttja.
Det är så hon verkar, via en man, en krigare.
Mitt svärd är allt jag behöver.
Jag överger inte halva mig själv till en sejdare.
Då måste du döda henne.
Det vill jag, men hur? Förhäxningen måste dö med henne.
-Hur blir jag säker på att den gör det? -Fråga.
Jag ska fråga en mäktigare sejdare än Skade.
När då?
När jag är säker på dig, Uhtred av Bebbanburg.
Jag minns första gången jag tog din hand.
På trappen utanför den stora salen i Eoferwic.
En präst hängde på väggen. Han hade ett spjut genom bröstet.
Ragnar säger att ni har barn.
Nej, jag har inte blivit mor. Men Ragnar har barn med andra kvinnor.
Jag har också blivit förhäxad. Inget barn växer inom mig.
Det första jag förlorade var vårt barn, i skogen.
Det kvittar. Ät så mycket du kan. Han förväntar sig att du dricker.
Brida.
Jag beklagar.
Ragnar är mitt barn.
Sviker du honom så dödar jag dig.
Om du är en dan nu måste du göra det förgångna ogjort.
Hur gör jag det?
Du måste förgöra Alfred.
Undertexter: Gustaf Lundskog