EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Min Gisela døde i barselssengen, dræbt af vor nyfødte søn.
Kongen får det værre.
Kong Alfred har ikke lang tid igen, og hans fjender søger magten.
Jeg ønsker din illoyalitet mod Alfred.
Men hans arving, Edward, er ikke klar.
Jeg truede kongen, blev forvist fra Wessex
og flygtede tilbage til min sande familie.
Jeg er dane for livet.
Jeg har gjort mine mænd til forrædere.
Jeg vil ikke drøfte krig mod Alfred.
Jeg har stjålet sandsigersken Skade fra danen jarl Sigurd.
Hun var mit bytte, men hun har forbandet mig.
Verden er i krise, og Alfreds datter, lady af Mercia, trues af sin egen mand.
-Jeg ønsker hende død. -Jeg vil gerne kunne hidkalde dig igen.
Skæbnen betyder alt.
EFTER ROMANERNE AF BERNARD CORNWELL
Du kan ikke nægte, hvem du er.
Inderst inde er du Bebbanburg.
Herre?
-Hvad er der, Osferth? -Tilgiv mig, at jeg ikke har sagt det.
Jeg elskede lady Gisela.
Ikke på den måde, men...
...hun var altid god ved mig. Altid.
-Jeg beder for hendes sjæl, om jeg må. -Det må du. Tak.
Du har gjort ham til forræder.
Han har truffet sit valg, og jeg har truffet mit.
Hvilket valg? Havde du ikke dræbt munken, var du stadig i ed til Alfred.
Så er jeg glad for, at jeg dræbte ham. Jeg er dane.
AETHELFLAEDS GODS I MERCIA
-Er I færdig med at spise? -Ja, tak.
At læse i halvmørket skader øjnene.
En lensmand vil fælde tre store træer fra min jord til en ny bygning.
Giv ham træer, så inviterer han på middag med ham og sin kone.
Så vil han udnytte Jer og sige til alle, at I er bedste venner.
Medmindre han betaler dyrt, har træerne fortjent bedre.
Vær stille. Jeg vil Jer intet ondt. Det er Aldhelm.
Jeg siger, hvad jeg har at sige, og så går jeg.
Jeg fjerner hånden.
Behold det, men brug det venligst ikke.
Så tal. Tal hurtigt og tydeligt.
-I må forlade Mercia. -Hvorfor skal jeg forlade mit hjem?
Fordi Jeres mand vil dræbe Jer. Eller rettere få Jer dræbt.
-Aldrig. -Hvorfor skulle jeg lyve?
For at få mig til at rejse og blive dræbt af røvere.
-Nej. -Hvorfor skulle du sige det?
Du er ikke min ven. Du er min mands hund.
Det er sandt. Jeg vil ikke lyve. Jeg er her som en tro mercianer.
Jeg mener, at vi ville være fattigere uden vor lady af Mercia.
Du taler som en bejler. Jeg hverken kan eller vil tro dig.
Det forstår jeg, men jeg sværger på, at det er sandt.
-Hvis jeg vender tilbage med min far? -Gør ikke det.
Mercia har brug for Wessex. Wessex er også i forandring.
Jeres far svækkes, og Uhtred er flygtet som forræder.
Det er løgn. Han ville aldrig bryde sin ed.
Hvorfor skulle Jeres mand ellers vove at dræbe Jer?
Jeg er her for Mercia.
-Tro mig, jeg taler sandt. -Så har du forrådt min mand.
Det ved kun I og jeg. Jeg bliver ved hans side.
Han er mercianer og ingen kujon i kamp, men han er ikke den konge, jeg håbede på.
Eller den mand, I har fortjent. Nu går jeg.
I må gøre det samme for det land, vi begge elsker.
-Lord Aldhelm. Tak. -Lady.
Tilgiv mig, Godric, for at have vækket dig og dine mænd.
Vi skal bare til nonneklostret i Wincelcumb for at bede.
-For at bede for Jeres far? -Ja. Jeg sørger for, at der er øl og mad.
-Er der ikke andet, I vil fortælle os? -Nej. Tak.
Sable, brevene. Du ved, hvad du skal gøre.
-Ja. -Gud er med dig.
Tal kun med fader Beocca.
Ja. I har en dronnings vilje.
Mit liv som konge vil blive nedfældet her.
Der er en liste over mulige koner til Edward. Giv mig din mening.
Naturligvis, men jeg er ikke ekspert.
Det er aldermænd og lensmænd. Har de alle døtre?
Det må du finde ud af.
Bruden skal være fra de sydlige regioner.
Vi må rette op på den skade, Edwards udskejelser har forårsaget.
-Den slags er at forvente af en ung mand. -Wes...
-Wessex må forblive forenet. -Har herren det skidt?
Herren må af med den smule, han spiste til morgenmad.
Jeg sørger for at finde en kone.
Det er ikke datteren, vi vælger. Det er hendes far og hans position.
Vælg lord Aethelhelm. Han er aldermand i Wiltunscir.
Hans pung er fyldt, hans hær tæller 1000 mænd,
og hans datter er yndig og ved godt helbred.
-Kongen vil synes om det. -Vil han?
Hidkald Aethelhelm. Besøg ham, om du vil, men tøv ikke for længe.
Fader Beocca.
Jeg har brug for at lette mit hjerte.
Det er angående Edward. Han påstår, at han allerede er gift.
Viet af hvem?
-Hvem forestod ceremonien? -En præst.
-Jeres søn leger med os. -Det er ingen leg.
-Jeg kunne ikke ignorere oplysningen. -Jeg er gift med Ecgwynn.
-Vi må spørge pigen direkte. -Nej. Hun er blid og følsom.
Det forhindrede dig ikke i at springe på hende.
Giv mig navnet på præsten, eller jeg hidkalder din følsomme hore.
-Jeg siger ikke mere. -Gør, som din konge befaler.
-Ellers får du mig dræbt? -Var din mund.
Husk, at du er min tronfølger.
-Og hvis jeg ikke vil være konge? -Det er din pligt!
Erkenwald, eskorter den kommende konge til det nærmeste munkekloster.
-Der skal han bede nat og dag... -Jeg vil blive her.
...indtil Gud lader ham se, at det at være konge ikke er et valg, men en pligt.
Din "kone" tager vi os af.
Vov ikke at bringe det, jeg har opnået, i fare.
Der er nyt.
-Herre. -Ja?
Hendes hus er tomt. Aethelflaed er væk.
Der er ikke en eneste tjener eller vagt.
Hun må være blevet advaret... af dig.
Du kan ikke bare henrette undersåtterne. Det er det 9. århundrede.
-Hvor er hun? -Det er for sent at spørge ham.
-Griner du ad mig, Aldhelm? -Nej.
-Men måske er det bedst, at hun lever. -For hvem?
Når Alfred omsider forlader os, skal vi være velkomne i Wintanceaster.
-Ellers... -Find hende og få hende ekspederet.
Lad hende være. Det er mit råd.
Find hende og fortæl danerne, hvor hun er.
Ja, herre.
Hvorfor er du ikke død? Gør det af med ham.
Du er færdig, min ven.
Det er vi måske alle.
Vi er splittede, ser det ud til.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Vi er to folk...
...ser det ud til.
Herovre har vi de grimme...
...uvaskede...
...lortestinkende...
...grisehorende...
...frøslikkende...
...Rom-tilbedende...
...grimme, frøslikkende saksere!
-Det er os! Sådan er vi! -Men vi slikker ikke frøer.
I styrkeprøven står de over for de kønne...
...sødtduftende...
-Letbenede... -Æblekindede!
De æblekindede...
...gyldenhårede drenge af Danmark!
-Ragnar, du er en skjald, ikke en kriger. -Jeg har en gave.
-Tag nu rebet. -Lad os gøre det!
-Se, hvor han elsker det. -Han ville lege hver dag, hvis han kunne.
Har I spyt i håndfladerne?
God jord under fødderne?
-Kom nu videre! -Kom nu!
Træk!
KONGERIGET WESSEX
Saksere, kom så!
Træk!
-Er du dane? -Ja!
-Bliver du aldrig træt af det? -Gid alle krige blev udkæmpet sådan.
Træk så, skiderikker!
Ragnar, søn af den frygtløse, er vinderen!
Han får 20 mænd til at falde på røven, mens han drikker øl!
Du er selve livet.
Ragnar!
-Vi leger. Kan I ikke se det? -Det er vagtmanden.
Porten. Åbn den!
Mine vagtmænd vender ikke hjem uden grund.
-Hvad er der? -Mænd og heste.
-Krigere. -Hvor mange?
40-50. Jeg genkender dem ikke.
Spyd og pile til muren, indtil vi ved, hvem de er.
Vent på min ordre. Stæng portene!
Er han her?
Han er her, og jeg vil afvise ham.
-De er daner. -Absolut.
Jeg kan genkende to af dem. Det er Haesten og Blodhår.
Jarl Sigurd?
-De bryder sig ikke om mig. -Hvorfor mon?
Jarl Ragnar. Jeg er Haesten.
Vi ved, hvem du er, men hvad ønsker du?
Ly, mad, øl og varme.
-Og måske forhandlinger. -Er vi da i krig?
Det er jo vort hverv. Drøftelser er et bedre ord.
-Du er langt fra Beamfleot. -Uhtred?
Det kan være en fornøjelse at se dig her.
Så er det sandt. Du er ikke længere edsvoren til Alfred.
Det er sandt. Er du stadig edsvoren til Alfred?
-Det mener han. -Og jarl Sigurd?
-Blodhår, hvad har du at sige? -Jeg er træt, sulten og øm i røven.
Du kan ikke afvise dem.
Har du noget at sige til mig, Blodhår? Sidst jeg så dig, flygtede du.
Ja. Du tog, hvad der tilhører mig.
-Det skal vi afklare. -Det er afklaret.
Det kan vente. Måske kan det løses fredeligt.
Brida har ret.
Læg jeres sværd ved porten, så er I velkomne.
Vi stritter ikke imod. Jeg sværger.
Åbn porten.
Der er kun én ting, de vil: tale om krig og om Alfred.
Herre. Aethelwold.
Uhtred. Jeg ville finde dig.
-Hvad laver du? -Det ved du godt.
Jeg griber chancen for at tage, hvad der er mit.
Du er her for at more dig, intet andet.
Du hører til på ølstuen i Wintanceaster. Tro ikke, at du er hævet over det.
Jeg er lige så meget konge, som du er lord. Vi blev begge snydt af en onkel.
-Jeg lader ikke chancen... -Hvor er din ære?
Du er søn af kongen af Wessex. Du hører ikke til her.
Takket være dig kan jeg få min krone tilbage.
Vi er ens, du og jeg.
Forrædere mod Wessex, men af gode grunde.
Vi er ikke ens. Det bliver vi aldrig.
Der er ingen vej tilbage for nogen af os.
Fuglene er fløjet.
Konger skabes, og konger dør. På grund af dig.
Herre.
Jeg vil gå hjem i seng. Er der mere, jeg skal se til?
-Sov godt. -Uhtreds børn.
-Har han ladt dem i stikken? -Nej, ikke rigtigt.
-Abbedisse Hild tager sig af dem. -De kan ikke blive på Coccham.
Det er ikke længere Uhtreds og derfor ikke hans afkoms hjem.
Få dem bragt til Wintanceaster, og sørg for, at de bliver uddannet.
Lad dem kende Gud.
-Hvil dig godt. -Ja, herre. I lige måde.
Flyt jer.
-Du vil ikke tro, hvad Alfred beder om. -Det er Sable.
Hun har nyt fra Aethelflaed.
-Er hun i sikkerhed? -Ja, på klostret i Wincelcumb.
-Hun bevogtes af Mercias strideste nonner. -Kongen må ikke vide det.
Hvis vi ikke fortæller ham, at Aethelflaed er truet på livet, er det forræderi.
-Det ønsker min frue. -Jeg ønsker det ikke.
Hun vil ikke forstyrre kongen eller bryde båndet mellem landene.
Jeg forstår ønsket om at beskytte alliancen.
Men hvis kongens sygdom giver Wessex fjender, må vi gøre noget.
-Vil du hjælpe os? -Ja, vi vil.
-Hvordan? Ved selv at tage til klostret? -Der er et brev mere.
Jeg må kun give dig det, hvis du ikke siger noget til kongen.
Det er en løsning.
Han er altid løsningen, lader det til.
Aethelflaed har et skib, der venter på os.
Hun mener, at det er hurtigere og sikrere.
-Hvor skal vi hen? -Nordpå. Til løsningen.
Hvordan har dine æblekindede gæster det?
De spiser min mad og drikker mit øl.
Har de bedt om dit sværd?
De siger også, at Alfred er døden nær. Han gør sin søn klar til tronen.
-Det er sandt. -Hans søn er et barn.
-Alfred mangler sin hærfører. -Det er også sandt.
Vor farfar talte ofte om Wessex.
Om dets frugtbare land fra Themsen til havet.
-Valhal i dette liv. -Ja. Det sagde han.
Ville han ikke blive stolt, hvis vi sammen indtog det land?
Han ville bestemt blive stolt.
Du...
Du har gjort det muligt. Ved at forlade Alfred.
Ved at forlade Wessex har du gjort det muligt.
Det er skæbnen. Ingen tvivl om det.
Ville du dræbe mig, lille røv? Og mænd som mig?
-Lad os være alene. -Nej. Brida ville skære kuglerne af mig.
Du er kommet dig. Det er jeg glad for.
Hvad vil du have? Mit liv?
Jeg vil være en del af dit liv. Jeg vil leve ved din side og gennem dig.
Du bliver aldrig fri for mig. Accepter det.
Accepter mig.
Hvad bliver der af Alfred?
Alfred vil dø, og med ham hans kongerige, hans gud og hans folk.
Wessex bliver blot endnu en sang. Danerne vil regere.
Men du, Uhtred Ragnarson, for det er den, du er nu...
Du skal regere.
Du må tage Alfreds plads. Du alene kan forene de to folk.
Det, Alfred kun kunne drømme om, kan blive dit. Vort, min herre.
Min konge.
Jeg vil være din dronning.
Dette hjerte kan blive dit.
Hun tilhører mig. Aflever hende.
-Du efterlod hende. -Hun er min.
Hvis jeg er nødt til at dræbe dig, gør jeg det. Lige her.
Du er min brors gæst, så jeg glemmer det her.
Men tru mig igen, så fodrer jeg grisene med dig.
-Gør intet, eller jeg tager din hals. -Skade er min.
Gør intet. Jeg beder dig.
Du forstår det ikke. Man kan ikke eje hende.
Hun skal eje en del af dig. Hendes blod bliver dit blod.
Vi vil utvivlsomt tale igen.
Tak.
Du er min at dræbe.
Ragnar, jeg har lovet at holde fred, men jeg vil kæmpe mod Uhtred.
Han har taget min kvinde. Min sandsigerske.
-Jeg vil sprætte ham op. -Ikke nu.
Jeg vil godtage en kamp med stave og Skade som præmie.
Blodhår...
Ikke nu. Jeg siger nej.
Jeg afskyr hvert øjeblik på vandet.
Havde Gud ønsket mig her, havde jeg været en fisk.
Eller dane.
Bare vi ikke sætter livet på spil i stormen uden grund.
Det er ikke en storm.
Min mor og jeg kom med et skib, der mistede den halve besætning.
-Bølgerne var højere end en lade. -Jeg ønsker ikke at høre mere.
Den sande storm kommer ved Dunholm.
Jeg rejser mod syd og sender Blodhårs mænd til floden Ouse.
I følger efter, og sammen angriber vi Mercia.
Og så angriber vi Wessex og dræber Alfred!
Jeg finder den kønne Aethelflaed og lader hende gå på omgang.
Vi tæller sølvet op.
Vi rejser fra nord mod syd, fra øst til vest og indtager alt på vejen.
Så begynder vi at slås indbyrdes, og planen slår fejl.
Slås? Hvorfor?
Det vil ske. Så sikkert, som I har kugler som myg.
Fordi du siger det?
Fordi I hver især fejlagtigt tror, at I er den bedste kriger.
-Der kan kun være én leder. -Jeg leder.
Jeg har skibe og er ikke blevet doven af at sidde på en borg.
Kalder du mig doven?
Jeg beder dig om at slutte dig til mig ligesom Haesten.
Hvornår har jeg sluttet mig til dig? Jeg gav dig mad, ikke min ed.
-Mener du, at du bør lede? -Hvorfor ikke?
Nævn dine sejre.
Siger manden, der mistede sin halve hær til en syg konge.
-Så er det nok. -Om lidt sammenligner I pikke.
-Der kan kun være én leder. -Dig, Ragnar.
-Fordi han er din bror? -Han er den eneste, vi alle kan stole på.
Den eneste.
-Stoler du ikke på mig? -Jeg kender dig ikke og synes ikke om dig.
Men du er Ragnars fætter.
-Det vigtige er, hvordan rigdommene deles. -Tal ikke om rigdomme, før vi har dem.
Uhtred siger, at vi må blive én hær. Ingen her er dum nok til at være uenig.
I kender mig alle sammen. I kender min far og min farfar.
Jeg ville være stolt af at lede den næste store hær,
hvis I alle er enige om det.
Til gengæld for jeres tillid sværger jeg, at når Alfred er besejret,
vil I få sølv, men mere end det.
I vil få anseelse og ære, både i dette liv og det næste.
Hvem er med mig?
Blodhår?
Ja, jeg er med dig.
Mit sværd er dit. Jeg sværger.
Haesten?
Jeg følger dig også.
-Og jeg, fætter, altid. Det ved du. -Og jeg.
Jeg kender alle saksernes nag og klager mod Alfred. Dem er der mange af.
-I får brug for mig. -Så er der Uhtred.
Mit sværd er min brors.
Så er det afgjort. Kongeriget Wessex vil overgive sig.
-Eller brænde! -Ja!
-Vi kan ikke kæmpe mod Wessex. -Stille.
-De er vort folk, vore venner. -Ti så stille.
Mit sværd.
-Lad mig... -Gå.
Min frue. Min herre.
Hvorfor gør du det her? Der er fred.
Der er tvivl. Den spreder sig til hele England.
Det kan blive en byrde, jeg må bære. Og jeg vil bære den, om Gud vil.
Jeg må vide, at jeg er duelig. Og det er jeg.
Gid du tager fejl.
Men synet af dig alene vil ramme både tvivlernes og hedningenes hjerter.
Alfred.
Du forlader mig aldrig.
-Du har ikke sagt noget hele dagen. -Jo da.
Men jeg er distræt.
Dunholm. Jeg burde ikke føre dig tilbage til sådan et sted.
Jeg er bange for, at minderne overvælder dig.
Det var et andet liv. Jeg er en anden kvinde nu.
Jeg er din.
-Ryttere. -Vi må gemme os.
Haesten. Hvad laver han nordpå, så langt fra Beamfleot?
-Hvad nu? -Handlende, måske.
-En mand og en kvinde. -Luk dem ind. Lad os se på dem.
Jeg håbede, at han ikke var her.
-Thyra? Hvad laver du her? -Er du ikke glad for at se mig?
Hvor er du smuk.
-Og du smiler. -Jeg er lykkelig.
Og du er rejst helt hertil?
-For at se dig. -Og præsten?
Brida, du har slugt endnu en hveps.
-Beocca insisterede på at tage med. -Det er sandt, til dels.
Jeg er her også for formelt at forvise Uhtred fra Wessex.
Det er påkrævet af loven.
Når Thyra er træt af sin brors selskab, tager vi af sted.
Du vil fortælle Uhtred, hvad han godt ved?
Og se ham en sidste gang. Give ham bank, måske.
-Er det sandt? -Fuldstændig.
Thyra.
Godt at se dig.
-Har mine børn det godt? -De har det godt. Der tages hånd om dem.
Jeg henter dem snart. Du må hellere hvile dig.
Jeg taler med præsten senere.
-Denne præst. Er han din lykke? -Ja.
-Jeg kunne ikke undvære ham. -I lige måde.
Vi så den charmerende Haesten på vejen. Jeg kender ham fra Wintanceaster.
-Er han din allierede såvel som Alfreds? -Han er dane.
-Så sandt. -Ligesom Uhtred.
Fader Beocca. Velkommen til Dunholm.
-Det er ingen overraskelse at se dig her. -Blandt venner.
-Finan. -Fader Beocca. Godt at se dig.
-Osferth. Dane, der ligner en rotte. -Jeg hedder Sihtric.
Din kone har forladt Coccham og er på kroen i Wintanceaster.
-Virkelig? Har hun det godt? -Ja, hun har det godt. Og hun larmer.
Lidt privatliv?
-Sæt dig ned. -Vi skal alle pisse.
-Hvad foregår der? Gør I klar til kamp? -Det kommer ikke dig ved.
Det kan det hurtigt komme til.
Aflever din besked og rejs. Sig det nu bare.
Jeg er her ikke for at skælde ud. Og jeg er her ikke for Alfred.
Aethelflaed skjuler sig på et kloster.
-Fra hvem? -Sin mand. Han vil have hende myrdet.
Det er ikke mit problem.
-Hun har vagter, kongen og Steapa... -Hun har bedt om Uhtred.
-Kom Aethelwold hertil alene? -Han kom sammen med Haesten og Blodhår.
Efter at have besøgt Aethelred.
Ja, det gjorde han.
Vil I gøre Aethelwold til Wessex' næste konge?
Haesten vil finde ud af, hvor Aethelflaed skjuler sig.
Jeg har givet mit halve liv til Wessex.
-Jeg giver ikke mere. -Du svor en ed.
Du ville redde hende fra hendes mand.
Det er et nummer. Alfred står bag.
Aethelflaed frigiver dig hermed fra den ed. Ja.
Hun beder om hjælp. Ikke på grund af eden, men fordi hun stoler mest på dig.
Det var alt.
Var jeg blevet og havde nægtet Edward min ed, havde Alfred fået mig dræbt.
Jeg kom for Aethelflaed. Du er fri til at vælge din egen vej.
Gud velsigne og vejlede dig.
-Ti stille. -Jeg vil end ikke fjerte i din retning.
Jeg siger bare til Sihtric, at denne hær aldrig vil holde.
Enig.
Og jeg siger til Osferth, at jeg ikke tog mod nord blot for at marchere mod syd.
Heller ikke jeg.
Jeg vil følge dig, men min kone er i Wessex.
Haesten og Blodhår er ikke bedre end Kjartan.
Hvis norden er dit hjem, hvorfor drager vi så ikke mod Bebbanburg?
Det er en kamp værd at kæmpe.
Jeg beder dig, som din ven: Gør ikke det her.
Vi må væk herfra.
Og lade min bror i stikken? Hvordan kan jeg gøre det?
Det må du.
Da Alfred var ung, pulede han alt og alle.
Han kunne ikke styre sig. Han tog for sig af retterne.
Uhtred.
-Hvad sagde du til Aethelred? -Hvad mener du?
Du besøgte Aethelred. Hvad talte I om?
-Jeg talte om muligheder. -For at gøre hvad?
For at erklære sig selv konge af Mercia.
-Og skabe splittelse. -For at dræbe sin kone?
Sov ikke i nat. Måske vågner du ikke igen.
Sov aldrig igen.
Måske foreslog jeg Aethelred at dræbe sin kone. Hvorfor ikke?
-Det ville skabe kaos. Betyder det noget? -Ja.
Hvorfor? Hun er vor fjende.
Er Beocca her for at bede dig om at redde hende?
Du er jo god til at redde prinsesser.
Gør ringen klar. Den lort skal ikke blande sig i mine sager.
-Ignorer ham. -Nej. Jeg vil slås med ham og dræbe ham.
Fordi lorten har afsløret sandheden?
Uhtred, vi skal forestille at være én hær.
Jeg forudsiger, at lord Uhtred deserterer.
Aethelflaed har kaldt, og hendes hund...
Han er ikke det værd.
-Der har vi beviset... -På hvad?
Du er splittet mellem saksere og daner.
Ragnar, din bror er splittet. Er han med os?
Hvad siger du? Hvad er dit svar?
Hvad siger du?
Denne hær vil aldrig holde.
Vi er fjender, forenet alene af griskhed.
-Der er intet bånd. Ingen respekt. -Intet bånd?
-Hvem er jeg så? -Du er min bror.
Er det ikke bånd nok? Måler det sig ikke med en prinsesse?
-Det lader det ikke til. -Og dig. Hvorfor er du her?
Ragnar. Det er kun mig, du strides med.
Uhtred er en fri mand. Han træffer sine egne valg.
Så vælg. Er du med os, os alle sammen, eller ej?
Giv os dit svar, danemorder.
Jeg rejser.
Jeg rejser, men ikke til Wessex.
-Nogen har brug for mig. -En prinsesse.
Du er ikke mere dane end præsten her. Du er Alfreds hore.
Vil du gøre det imod mig? Igen?
-Jeg er nødt til det. -Ja, naturligvis. Du svor en ed.
Du gav dit ord. Det handler om anseelse og ære.
Hvad min far gav dig, tager jeg tilbage. Du er ikke Uhtred Ragnarson.
-Det kan du ikke! -Du er ikke længere min bror!
-Det var blot en leg for dig. -Aldrig.
Forsvind. Før jeg dræber dig.
Han tager ikke Skade. Hun er min.
Ja, Blodhår. Vi gør ringen klar.
Så kan I slås om heksen. Til døden.
-Det er en aftale. -Herre, sig ikke noget.
Det er en aftale. Vi slås.
Tekster af: Hanne Arnold