EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, sønn av Uhtred.
Min Gisela døde i barsel da hun fødte sønnen vår.
Kongen blir sykere.
Kong Alfred har ikke lenge igjen å leve. Fiendene er ute etter makten.
Vær illojal mot Alfred.
Arvingen hans, Edward, er ikke klar.
Jeg truet kongen, ble forvist fra Wessex og flyktet til min ekte familie.
Jeg er dane for livet!
Mine menn er blitt forrædere.
Jeg kom ikke for å planlegge krig.
Jeg stjal seeren Skade fra den danske krigeren jarl Sigurd.
Hun var premien min, men har forbannet meg.
Verden er i krise, og Alfreds datter, ladyen av Mercia, er truet av ektemannen.
-Jeg ønsker henne død. -Din støtte ville være til stor hjelp.
Skjebnen bestemmer.
BASERT PÅ BØKENE TIL BERNARD CORNWELL
Du kan ikke flykte fra deg selv.
Du er av Bebbanburg-blod.
Lord?
-Hva er det, Osferth? -Tilgi meg. Jeg har ikke sagt det.
Jeg elsket lady Gisela.
Ikke som du gjorde, men...
Hun var alltid snill.
Alltid.
-Jeg ber for hennes sjel, om det er greit. -Det er det. Takk.
Du gjorde ham til forræder.
Han valgte det selv...
...akkurat som jeg.
Du valgte ikke.
Hadde du ikke drept munken, ville du vært Alfreds edsvorne.
Da er jeg glad for det.
Jeg er dane.
DROITWICH, AETHELFLAEDS SLOTT I MERCIA
-Er ladyen ferdig med maten? -Ja. Takk.
Å lese i mørket ødelegger synet.
En thegn vil felle tre store trær på eiendommen for å bygge en hall.
Gir du ham trærne, inviterer han deg snart på middag.
Så bruker han deg som et sverd og sier at dere er bestevenner.
Med mindre han betaler godt, fortjener trærne dine bedre.
Hysj, jeg vil ikke skade deg. Det er Aldhelm.
Ingen må vite at jeg kom. Jeg skal snakke og straks dra.
Nå fjerner jeg hånden.
-Trekk sverdet, men ikke bruk det. -Så snakk. Fatt deg i korthet.
Du må forlate Mercia og komme deg i trygghet.
Hvorfor må jeg det?
Ektemannen din vil drepe deg. Iallfall få deg drept.
-Kjeltringer får skylden. -Løgn.
-Hvorfor skulle jeg lyve? -For å få meg til å dra.
For å få meg drept på veien.
-Nei. -Hvorfor ellers?
Du har aldri vært en venn. Du er min manns kjøter.
Noe annet ville vært å lyve, og det sømmer seg ikke nå.
Jeg kom fordi jeg er mercianer.
Vi hadde blitt et fattigere rike uten ladyen av Mercia.
Du snakker som en beiler. Jeg tror deg ikke.
Og det med rette, men jeg sverger på at det er sant.
-Hva om jeg kommer tilbake med far? -Ikke gjør det.
Mercia trenger alliansen med Wessex. Wessex er også i endring.
Din far er syk, og Uhtred har forrådt ham og flyktet.
Du lyver. Uhtred ville aldri brutt et løfte.
Hvorfor ellers skulle mannen din tørre å drepe deg?
Jeg er her for Mercia.
Tro meg. Jeg snakker sant.
Da har du forrådt mannen min.
Det blir mellom oss.
Jeg blir ved hans side. Han er ingen feiging på slagmarken,
men han er ikke den kongen jeg ønsket. Eller mannen du fortjener.
Nå drar jeg. Det må du også, for rikets skyld.
-Lord Aldhelm. Takk. -Lady.
Bakover.
Tilgi meg, Godric, for at jeg vekket dere.
Vi skal til klosteret i Wincelcumb for å be. Det er alt.
-For å be for din far? -Ja.
Det blir øl og god mat å få.
Er det noe annet?
Nei. Takk.
Brevene, Sable. Du vet hva du må gjøre.
-Ja, lady. -Gud være med deg.
Dra rett til fader Beocca.
Ja, lady.
Du har en dronnings vilje.
Hele mitt liv som konge skal nedskrives her.
Jeg har en liste over koneemner til Edward. Kan jeg få din mening?
Klart, men jeg er ingen ekspert.
Dette er jarler og thegner, lord.
-Har alle døtre? -Aner ikke. Det må du finne ut.
Hustruen må komme fra Cent og Wiltunscir, lavlandet.
Vi må gjøre godt igjen det Edward har gjort galt.
-Det er å vente av en ung mann. -Wess...
Wessex må forbli forent.
Er lorden uvel?
Lorden må skilles fra det lille han spiste til frokost.
Jeg tar meg av koneemnene, lady.
Vi velger ikke datteren, fader Beocca. Det er faren og hans stand.
Velg Aethelhelm. Lord Aethelhelm. Han er jarl av Wiltunscir.
Han har penger og en hær på tusen mann.
Datteren er heldigvis vakker og frisk.
-Kongen godtar det. -Jaså?
Send bud etter Aethelhelm. Besøk ham gjerne, men ikke trekk det ut.
Fader Beocca?
Tilgi meg, men jeg har noe på hjertet.
-Det gjelder Edward. -Hva?
Han er visst allerede gift.
Hvem viet deg?
Hvem holdt vielsen?
En prest.
-Din sønn spiller et spill, lord. -Det er ikke et spill.
Jeg kunne ikke ignorere saken.
Jeg er gift med Ecgwynn.
-Vi må spørre jenta selv. -Ikke gjør det. Hun er mild og sart.
Det hindret deg ikke i å hoppe på henne ved første anledning.
Gi meg prestens navn, ellers sender jeg bud etter den sarte skjøgen.
Jeg sier ikke mer.
Edward. Gjør som kongen befaler.
-Ellers blir jeg drept? -Pass munnen din.
Husk at du er arvingen.
-Jeg vil ikke bli konge. -Det er din plikt!
Biskop Erkenwald. Følg Wessex' neste konge til nærmeste kloster.
-Der skal han be dag og natt... -Jeg vil bli på slottet.
...til Gud får ham til å forstå at å være konge ikke er et valg, men en plikt!
Din "kone" vil bli tatt hånd om.
Våg ikke å risikere alt jeg har oppnådd.
Nyheter, lord.
-Lord? -Ja?
Huset var tomt. Ingen var der. Lady Aethelflaed er borte.
Det var ikke så mye som en tjener der.
Hun må ha blitt advart av deg.
Du kan ikke henrette folk som du ønsker. Dette er 800-tallet.
-Hvor har hun dratt? -Det er for sent å spørre ham.
-Ler du av meg, Aldhelm? -Nei, lord.
-Kanskje Aethelflaed bør leve? -Hvorfor det?
Når Alfred omsider vandrer heden, bør vi være velkomne i Winchester.
-Ellers... -Finn henne og få henne likvidert.
La henne være i fred. Det er mitt råd.
Finn henne og gi opplysningene til danene. Hvem som helst.
Ja, lord.
Er du ikke død ennå?
Gjør slutt på ham.
Du er ferdig, min venn.
Kanskje vi andre også.
Vi er delt, ser det ut til.
KONGERIKET NORTHUMBRIA
Vi er to folk...
...ser det ut til.
Her borte har vi de stygge...
...møkkete...
...stinkende...
...grisepulende...
-...froskeslikkende... -Jaha?
...Roma-dyrkende...
...stygge, froskeslikkende sakserne!
-Det er oss! -Men vi slikker ikke frosker.
De skal prøve sin styrke mot...
...de pene...
...velduftende...
-...lettbeinte... -Rødmussede!
...rødmussede...
...lyshårede karene fra Danmark og bortenfor!
-Du er en skald, ikke en kriger. -Jeg er begavet.
Ta dette tauet. Kom igjen!
-Kom igjen. -Han elsker det.
-Er dere klare? -Han ville lekt hver dag.
Har dere spyttet i hendene?
Godt fotfeste?
-Bli ferdig, Ragnar. -Kom igjen!
Trekk!
WINCHESTER, KONGERIKET WESSEX
Saksere!
Trekk!
Er du dane? Trekk!
Blir du aldri lei?
Alle kriger burde vært kjempet slik.
Trekk, drittsekker!
Ragnar, den fryktløses sønn, har seiret!
Han kastet 20 menn i bakken mens han drakk øl!
Du er litt av en mann.
Ragnar!
-Ser du ikke at vi leker? -Ragnar! Det er vakten.
Åpne porten.
-Ragnar? -Vaktene kommer ikke uten grunn.
-Hva er det? -Menn og hester, lord!
-Krigere. -Hvor mange?
40-50. Jeg kjente dem ikke igjen.
Vær på vakt til vi vet hvem de er.
Vent på ordre. Steng portene!
Er han kommet?
Han er kommet, og jeg vil avvise ham.
-Det er daner. -Garantert.
Jeg kjenner igjen to av dem. Haesten og Blodhår.
Jarl Sigurd?
-Ingen av dem liker meg. -Hvorfor ikke, mon tro?
Jarl Ragnar!
Jeg er Haesten.
Vi vet hvem du er. Hva vil du ha?
Husly, mat, øl, varme.
Og kanskje forhandlinger.
Forhandlinger? Er vi i krig?
Det er det vi driver med. Diskusjon er et bedre ord.
Du er langt unna Beamfleot, Haesten.
Uhtred? Det kan bli en glede å møte deg her.
Så det er altså sant. Du er ikke lenger Alfreds edsvorne.
Det er sant.
Er du fortsatt Alfreds edsvorne?
-Han tror det. -Og jarl Sigurd?
-Blodhår. Hva har du å melde? -Vi er slitne, sultne, og jeg er øm bak.
Vi kan ikke avvise dem.
Har du noe å si til meg, Blodhår? Sist flyktet du for livet.
Ja. Du tok min eiendom. Det må vi ordne opp i.
Det er ordnet.
Det kan vente. Kanskje til og med løses fredelig.
Brida har rett. Vi kan ikke avvise dem.
Legg sverdene ved porten, så får dere komme inn.
Vi skal ikke krangle.
Åpne porten!
De er bare ute etter én ting. Å diskutere krig og Alfred.
Lord.
Aethelwold.
Uhtred! Jeg lette etter deg.
-Hva driver du med? -Det vet du.
Jeg griper en sjanse til å ta det som er mitt.
Aethelwold... Du er kun her for moro skyld.
Du hører hjemme i ølstua i Winchester. Tro ikke at du er hevet over det.
Jeg er like mye konge som du er lord. Begge mistet plassen til en onkel.
-Dette er min sjanse. -Har du ingen ære?
Du er sønnen til kongen av Wessex. Du hører ikke til her.
Kronen min ble stjålet, og nå kan jeg ta den tilbake.
Vi to er like.
Vi er stemplet som forrædere, men for en god sak.
Vi er ikke like. Aldri blir vi det.
Det fins ingen vei tilbake for noen av oss.
Fuglen har fløyet.
Konger blir kronet og dør.
På grunn av deg.
Lord?
Jeg drar hjem og legger meg.
Var det noe mer?
-Sov godt. -Uhtreds barn...
Har han forlatt dem?
Nei, ikke akkurat.
-Abbedissen Hild tar seg av barna. -De må vekk fra Coccham.
Det er ikke lenger Uhtreds hjem, og ikke hans avkoms.
Send dem til Winchester og sørg for velferd og utdanning.
Lær dem å kjenne Gud.
-Sov godt, fader Beocca. -Du også.
Kom igjen!
-Du vil ikke tro hva Alfred ba meg om. -Dette er Sable.
Hun har nytt om Aethelflaed.
-Så hun er trygg? -Ja, hun dro til klosteret i Wincelcumb.
-Voktet av rikets sinteste nonner. -Kongen må ikke vite det.
Hvis vi ikke sier noe om at Aethelflaed er i livsfare,
-er det forræderi. -Ladyen ønsker det.
Det er ikke mitt ønske.
Hun vil ikke forstyrre kongen eller bryte båndet mellom rikene.
Jeg skjønner at hun vil bevare alliansen.
Men hvis ryktene om kongens sykdom skaper fiender, må vi handle.
Vil du hjelpe oss?
Det vil vi.
Hvordan? Ved å dra til klosteret?
Det er et brev til.
Du får det kun hvis du ikke sier noe til kongen.
Det er en løsning.
-Han er visst alltid løsningen. -Hva?
Aethelflaed har et skip til oss på Themsen.
Hun tror at det er raskere og tryggere.
-Hvor tar det oss? -Nordover, kjære. Til løsningen.
-Hvordan går det med de rødmussede danene? -De eter maten min og drikker ølet mitt.
Har de bedt om ditt sverd?
De sier at Alfred er døden nær. Sønnen skal overta kronen.
Sant.
Sønnen er en guttunge. Og Alfred mangler hærføreren sin.
Også sant.
Bestefaren vår snakket ofte om Wessex.
Om den fruktbare jorden, fra Themsen til havet.
-Valhall på jord. -Ja. Det pleide han å si.
Han ville blitt stolt...
...hvis vi førte en hær sammen og erobret riket.
Han ville blitt stolt, ja.
Du...
Du har gjort det mulig. Da du sviktet Alfred...
...og forlot Wessex, gjorde du det mulig.
Det er skjebnen. Uten tvil.
Ville du drept meg?
Og menn som meg?
-Stikk. -Det går ikke, lord.
Brida bestemmer.
Du har blitt frisk, lord.
Det er godt.
Hva vil du ha? Mitt liv?
Å være en del av det. Å leve ved din side og gjennom deg.
Du blir aldri kvitt meg. Godta det.
Godta meg.
Hva skjer med Wessex og Alfred?
Alfred dør sammen med kongeriket, guden og folket.
Wessex blir en saga blott.
Danene vil herske.
Men du, Uhtred Ragnarson...
...for det er den du er...
Det er du som må herske.
For saksernes skyld må du ta Alfreds plass.
Bare du kan forene stammene.
Alfreds ønske kan bli din lov.
Vår, min lord.
Min konge.
Jeg vil være dronningen din.
Hjertet mitt kan bli ditt om du vil.
Hun tilhører meg. Gi meg henne.
-Du lot henne i stikken. -Hun er min.
Må jeg drepe deg, så la gå.
Her og nå.
Du er min brors gjest, så jeg tilgir deg denne gangen.
Truer du meg igjen, mater jeg grisene med deg.
-La være, ellers dreper jeg deg. -Skade er min.
La være. Jeg ber deg.
Du forstår ikke.
Hun kan ikke eies.
Det er hun som eier en del av deg.
Hennes blod blir ditt blod.
Vi vil snakkes senere.
Takk, lord.
Jeg kan drepe deg.
Ragnar. Jeg lovte deg fred, men jeg vil slåss mot Uhtred.
Han har tatt seeren min og gjør skam på meg.
-Jeg vil skjære ham opp. -Ikke nå.
Vi kan slåss med staver, med Skade som premie.
Blodhår...
Ikke nå.
Svaret er nei.
Jeg hater hvert sekund jeg er på sjøen.
Hvis sjøfart var Guds mening,
-ville jeg vært en fisk. -Eller dane.
Jeg håper vi ikke risikerer livet i stormen uten grunn.
Dette er ingen storm.
Mor og jeg kom hit med et skip som mistet halve besetningen.
Bølger høyere enn en låve slukte dem.
Dette vil jeg ikke høre.
Den skikkelige stormen kommer ved Dunholm.
Jeg drar sørover og sender Blodhårs menn og skip til elven Ouse.
Dere følger etter, og sammen angriper vi Mercia,
Wessex og dreper Alfred!
Jeg finner den vakre Aethelflaed, og så tar vi henne på tur.
Vi teller sølvet vårt.
Vi drar sørover og vestover og stjeler alt på vår vei.
Og snart blir det indre strid, og planen mislykkes.
Strid? Hvorfor det?
Det vil skje. Like sikkert som ballene dine er små.
Fordi du sier det?
Fordi alle tror at de er bedre enn de andre.
-Det kan bare være én leder. -Jeg leder.
Jeg har skip og menn.
-Jeg er ikke blitt lat og hjemmekjær. -Kaller du meg lat?
Slutt deg til meg, Ragnar. Som Haesten.
Når sluttet jeg meg til deg? Jeg ga deg mat, ikke mitt ord.
-Vil du lede? -Ja. Hvorfor ikke?
Når har du seiret?
Sier han som mistet halve hæren til en syk konge.
-Nok tullprat. -Snart sammenlikner de pikkene.
-Det kan bare være én leder. -Det må bli deg, Ragnar.
Fordi han er broren din?
Fordi Ragnar er den eneste alle stoler på.
Den eneste.
-Stoler du ikke på meg, danedreper? -Jeg verken kjenner eller liker deg.
Men du er er Ragnars fetter.
Det handler ikke om ledelse, men deling av rikdom.
Vi snakker ikke om rikdom før vi har den.
Ifølge Uhtred må vi kjempe sammen.
Ingen her er vel dum nok til å motsi det?
Alle har hørt om meg. Dere har hørt om min far og bestefar.
Jeg hadde blitt stolt av å lede denne hæren,
men bare hvis alle er enige om det.
Til gjengjeld får dere mitt ord.
Når Alfred er beseiret, og det blir han,
får dere sølv, men ikke bare det.
Dere får heder og ære, i dette livet og det neste.
Så hvem er med meg?
Blodhår?
Ja, jeg er med deg.
Du har mitt sverd.
Haesten?
Greit for meg. Jeg er med.
Og jeg, fetter, som alltid. Det visste du.
Og jeg.
Jeg kjenner til alle nag som sakserne bærer mot Alfred, og det er mange.
Du trenger meg.
Da gjenstår Uhtred.
Mitt sverd er min brors.
Da er det avgjort.
Kongeriket Wessex skal nedkjempes.
-...eller brenne. -Ja!
-Vi kan ikke nedkjempe Wessex. -Vær stille.
-De er vårt folk. Våre venner. -Osferth! Vær stille.
Og sverdet.
-Får jeg... -Gå.
Lady. Lord.
Lord... Hvorfor utsetter du deg for dette? Det er fredstid.
Det hersker tvil, kjære. Den rammer hele England.
Dette er en oppgave jeg må utføre. Og lykkes med, gud hjelpe meg.
Jeg må forsikre meg om at jeg er skikket, og det er jeg.
Jeg håper at du tar feil.
Men bare synet av deg vil omvende både tvilerne og hedningene.
Alfred...
Ikke forlat meg.
Beocca, du har ikke sagt noe i dag.
Jo da.
Jeg tenker på andre ting.
Dunholm. Du burde ikke dra dit igjen.
Minnene vil overvelde deg.
Det var et annet liv. Jeg er en annen kvinne nå.
Jeg er med deg.
-Ryttere. -Vi må gjemme oss.
Haesten.
Hva gjør han i nord, så langt fra Beamfleot?
-Hva er det? -Kjøpmenn.
-Én mann og én kvinne. -Åpne portene. Vi får kikke på dem.
Jeg håpte at han ikke var her.
Thyra?
-Hva gjør du her? -Er du ikke glad for å se meg?
Se på deg! Så vakker du er.
-Du smiler. -Jeg er glad.
-For et syn. Og så langt du har reist. -For å treffe deg.
Brida, du har visst svelget en ny veps.
-Beocca ville være med. -Det er delvis sant.
Jeg kom også for å utføre kongens ordre og forvise Uhtred fra Wessex.
Det er lovbestemt.
Når Thyra er lei av brorens selskap, skal vi dra.
Kom dere for å fortelle noe han vet?
Og se ham en siste gang. Kanskje gi ham bank.
-Er det sant? -Alt sammen.
Thyra.
Godt å se deg.
-Går det bra med barna? -De er friske og blir passet på.
Jeg henter dem snart.
Du skal få hvile.
Jeg snakker med presten senere.
Er presten din glede i livet?
Ja.
Jeg kunne ikke levd uten ham.
I like måte.
Vi så den sjarmerende Haesten på veien. Han har besøkt Winchester.
-Er han din allierte også? -Haesten er dane.
-Sant. -Uhtred også.
Fader Beocca?
Velkommen til Dunholm.
Det var ingen overraskelse.
Blant venner...
-Finan. -Fader Beocca. Godt å se deg.
Osferth. Du som ser ut som en rotte.
Jeg er Sihtric.
Din kone har forlatt Coccham og dratt til vertshuset i Winchester.
-Jaså? Har hun det bra? -Ja da.
Og høylytt.
-Unnskyld oss. -Sett deg, fader. Vi må pisse.
Hva er dette?
-Dere ruster opp til kamp. -Det angår ikke deg.
Vil det ikke angå meg snart?
Gi beskjeden og dra.
Si det.
Jeg kom ikke for å irettesette deg, og jeg kom ikke på vegne av Alfred.
Aethelflaed. Hun gjemmer seg i et kloster.
-Fra hvem? -Mannen sin. Han vil få henne drept.
Det er ikke mitt problem.
Hun har vakter og kongen. Til og med Steapa.
Hun ba om Uhtred.
Kom Aethelwold hit alene?
-Han kom med Haesten og Blodhår. -Etter å ha besøkt Aethelred.
Ja. Det gjorde han.
Er planen å la Aethelwold bli kongen av Wessex?
Hvis Haesten drar sørover, finner han Aethelflaeds gjemmested.
Beocca... Jeg har gitt Wessex halve livet.
-Jeg gir ikke mer. -Du ga henne ditt ord.
-Du lovte å hjelpe henne. -Det er lureri. Det er Alfreds verk.
Aethelflaed frigjør deg fra løftet.
Ja.
Hun ber ikke om hjelp fordi du har gitt ditt ord, men fordi hun stoler på deg.
Jeg sier ikke mer.
Om jeg ble i Wessex og nektet å gi Edward mitt ord,
-ville jeg ha blitt drept. -Jeg kom for Aethelflaeds skyld.
Du velger selv hva du vil gjøre.
Gud velsigne deg.
Ikke si noe.
Du hører ikke så mye som en fjert fra meg.
Jeg sier bare til Sihtric at den store hæren vi prøver å samle
-ikke holder stand. -Enig.
Jeg sier til Osferth at jeg ikke dro hit
-bare for å dra sørover igjen. -Samme her, Finan.
Jeg følger deg, men jeg har en kone i Wessex.
Haesten og Blodhår er ikke bedre enn Kjartan.
Hvis nordområdene er ditt hjem og rike,
hvorfor ser vi ikke mot Bebbanburg?
Det er en kamp vi kan tro på.
Uhtred... Som din venn ber jeg deg. Ikke gjør dette.
Vi bør dra herfra.
Forlate min bror?
Hvordan kan jeg det?
Du må.
Da Alfred var ung, lå han med alt og alle. Jeg sverger.
Han kunne ikke styre seg. Eller jo, og det gjorde han.
Uhtred.
-Hva sa du til Aethelred? -Hva mener du?
Du dro til Aethelred. Hva snakket dere om?
Jeg snakket om en mulighet.
Til å gjøre hva?
Han vil bli Mercias konge for å terge Alfred,
-skape splid og hjelpe oss. -Og drepe kona?
Ikke sov i natt.
Kanskje du ikke våkner. Aldri sov igjen.
Ja, jeg kan ha foreslått at han burde drepe kona. Hvorfor ikke?
Hun er Alfreds datter og et problem.
-Har det noe å si? -Ja!
Hvorfor? Hun er fienden.
Eller var fader Beoccas oppgave å be deg om å redde henne?
Du er tross alt flink til å redde prinsesser.
Ragnar, jeg ber deg. Jeg vil ikke ha den drittens innblanding.
-Så ignorer ham. -Nei.
-Jeg skal drepe ham. -Fordi dritten vet sannheten?
Vi skal være en samlet hær, min venn.
Lord Uhtred er nok på vei til å hoppe av.
Aethelflaed har kalt, og kjøteren kommer...
Han er ikke verdt det.
-Der er beviset. -For hva?
Du slites mellom saksere og daner.
Ragnar. Broren din virker usikker. Er han med oss?
Uhtred. Hva svarer du?
Hva svarer du?
Denne hæren holder aldri stand.
Se rundt deg. Vi er fiender forent av grådighet.
-Det fins ikke noe bånd. -Ikke noe bånd?
Så hvem er jeg?
Du er min bror.
Er ikke det godt nok? Måler det seg med en prinsesse?
-Det virker ikke slik. -Og du...
Hvorfor er du kommet?
Ragnar! Dette er mellom oss.
Uhtred er en fri mann. Han velger selv.
Så velg.
Er du med oss, alle sammen, eller ikke?
Svar, danedreper. Få høre.
Jeg drar.
Jeg drar, men drar ikke tilbake til Wessex.
-Jeg er tilkalt. -Av en prinsesse.
Du er ikke mer dane enn denne presten. Du er horen til Alfreds krone.
Gjør du dette mot meg?
Igjen?
-Jeg må. -Klart du må. Du lovte.
Du ga ditt ord.
Det handler om heder og ære.
Det faren min ga deg, tar jeg nå tilbake. Du er ikke lenger Uhtred Ragnarson.
-Det kan du ikke gjøre! -Du er ikke lenger min bror.
-Dette var en lek for deg. -Aldri.
Dra, før jeg dreper deg.
Han får ikke Skade. Hun tilhører meg.
Ja, Blodhår. Dere får kjempe.
Dere kjemper om heksa...til døden.
-Enig. -Lord. Ikke si noe.
Enig.
Vi kjemper.
Tekst: Mats Gullikstad