EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag är Uhtred, son av Uhtred.
Jag är dan för evigt.
Jag har stulit völvan Skade från den danske krigaren Sigurd.
Hon är min. Måste jag döda dig så gör jag det.
Kung Alfred försöker skydda sitt arv.
Men hans son Edward vägrar gå med på ett arrangerat äktenskap.
-Jag är gift med Ecgwynn! -Din "maka" tar vi hand om.
Hans dotter som är lady av Mercia har flytt till ett nunnekloster.
Jag har inte glömt vad hyndan gjorde.
Det glömmer jag aldrig.
Jag har räddat henne förut och nu behöver hon mig igen.
Danerna har skapat en enad här under min bror, Ragnar.
De ska marschera söderut mot Wessex, vilket gör mitt val omöjligt.
-Är du med oss? -Nån behöver mig.
Du är en hora åt Alfreds krona.
Han ger sig inte av med Skade. Hon tillhör mig.
Ja, Blodhår. Ni kan strida om völvan, till döds.
Jag accepterar. Vi ska strida.
Ödet är allt!
BASERAD PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANER
Kom igen! Så där ja!
Döda honom, Blodhår!
Döda honom!
-Döda honom! -Gör slut på honom!
Ja! Ta honom!
Upp med dig, dandräpare!
Ditt svin!
Ta hans sköld!
Kom igen! Fånga honom!
Är det så ni vill ha det?
Är du nöjd, Ragnar? Är det här en rättvis kamp?
Det är en kamp.
Han förtjänar det! Döda honom och hugg av hans kulor!
Döda honom!
-Ta benen! -Döda honom!
Uhtred! Här!
Hans skuldra!
-Ja! -Döda honom!
Bra, ers nåd! Avsluta honom!
Vad fan?
-Det är över. -Nej, inte förrän han är död.
-Jag säger att det är över. -Jag ska ha min kvinna.
Jag vill inte förlora en enda man innan den sanna striden börjat.
Det var till döds.
Misstycker du så strid mot mig.
Döda honom, Ragnar.
Det är över. Slut. Ta det som tillhör dig.
-Ta din völva. -Hon tillhör mig.
Vi ses på slagfältet och då ska jag döda dig.
Ge dig av medan du ännu lever. Alfred behöver få röven torkad.
Njut av ditt pris.
Du rider med mig nu.
Han måste förbli förhäxad, Skade. Det är din plikt.
Han har besegrat dig två gånger. Jag tillhör Uhtred nu!
Aldrig! Jag har smakat ditt blod. Det du ser tillhör mig.
Låt honom inte ge sig av, Ragnar.
Jag ämnade inte att missa. Nästa gång gör jag det inte.
Portarna! Nu!
Låt oss slippa dem.
Jarl Ragnar och Knut. Kan ni förklara varför vi lät Uhtred ge sig av?
Vi ger Alfred hans bästa krigare i gåva.
-Vad föreslår du att vi gör? -Att vi dödar honom.
Döda dem alla, förutom din syster så klart.
Vi kan inte låta Uhtred, dandräparen, återvända till Wessex och döda fler daner.
Vad är du värd? Du hjälpte till att skapa allt det här.
Varför ska jag inte döda dig?
Det är min förtjänst att vi är samlade här.
Han kan droppa gift i saxarnas öron.
Just det.
Ragnar!
Du droppar gift i allas öron! Du smörjer in allt runt dig med skit!
Det är Uhtred du är arg på. Han har skapat splittringen.
Strunta i den där skiten och glöm inte att vi har ett uppdrag framför oss.
-Du är vår ledare nu, kusin. -Jag hungrar efter blod och strid!
Inget har förändrats! Vi har bara förlorat en handfull män.
Inget har förändrats.
Vi marscherar så fort vi är redo.
Upp med dig.
Han överraskade mig, annars skulle jag ha kämpat.
Du hade rätt.
Han borde inte ha fått ge sig av. Det var svagt av min kusin.
Uhtred!
Nu måste vi lämna er.
Ett skepp väntar i Eoferwic. Alfred undrar nog var vi är.
-Alfred vet säkert precis var ni är. -Ja, förmodligen.
Dö inte förrän Aethelflaed är i trygghet.
Det vore olyckligt.
Ja, och min resa vore bortkastad.
Aethelflaed är viktig för kungen och alla saxare.
Vad händer när hon är i säkerhet?
Det avgör ödet.
Du är min bror, Uhtred, och kommer alltid att förbli min bror.
WINCHESTER I KUNGARIKET WESSEX
Haesten.
Bara du får gå in i slottet.
Överlämna dina vapen.
-Jarl Haesten. -Ers majestät.
Du har gjort en lång resa.
En nödvändig resa.
Är din fru här? Jag vill höra om hennes tro.
-Tyvärr inte, ers nåd. -Så synd.
Öl?
Dig känner jag.
-Du är krigarprästen. -Bara en präst.
Fader Pyrlig.
-Du har varit i norr, Haesten. -Ja, i Dunholm.
Jag reste dit med Blodhår som är kvar hos Ragnar
tillsammans med Uhtred och Aethelwold.
Är Aethelwold där?
Ja.
Han sprider säkert rykten.
-Jag förmodar att de bygger upp en armé. -Ja.
De ska marschera innan vintern gör det omöjligt.
De ska marschera från norr till söder som en enad här.
Ju längre söderut de når, desto fler blir de.
-De kommer att locka till sig krigare. -Det stämmer.
Om det vore min plats att ge er råd, ers majestät
skulle jag föreslå att ni ger er ut för att möta dem.
Tack, Haesten.
Din lojalitet mot vårt avtal ska bli belönad.
Tack, ers majestät. Ers nåd.
Trots Aethelwolds tvångsmässiga fräckhet...
...trodde jag inte att han kunde vända sig helt mot sin far och sitt rike.
Och mot sin kung.
Det kan bara betyda döden.
Ja.
Alfred kommer att tänka på strid de kommande veckorna.
Nu måste vi hitta hans dotter snabbt.
-Fader Pyrlig. -Ja, ers majestät?
Skriv och överlämna ett brev till min svärson, Aethelred.
Varna honom för armén från norr
och skriv att vi ska ta oss an armén tillsammans
på den bäst valda platsen i Mercia.
-När ska det ske? -Omedelbart. Det kan inte vänta.
Vi ska möta dem och besegra dem.
I Guds och det blivande Englands namn.
Ja, ers majestät.
Kungen talar och handlar med auktoritet, som alltid.
Kungen räds att hans styrka ska lämna honom alltför snart.
Aldrig. Gud är stor.
Det är även Alfred, och så blir du ihågkommen.
Det är dags.
Jag proklamerar inget annat än att allt är möjligt.
Jag säger inget annat än att det är dags att förändra landet för evigt!
Det är dags att inleda en berättelse som kommer att berättas av de levande
och av dem i Valhall, för evigt.
Det blir vår sång, vår berättelse.
Låt den börja.
Nu ger vi oss av.
WINCHCOMBE I KUNGARIKET MERCIA
Frun frågade om ni får mat nog.
Jag sa ja. De stackars nunnorna har slavat i köket hela dagen.
Vad sägs om lite öl till?
Du har en uppgift att utföra, Godric, och måste hålla dig vaken.
Får jag ställa en fråga?
Hur stark måste en kvinna vara för att leva så här hela sitt liv?
-Stark? -Ja.
För att förneka sig ett liv utanför murarna.
Det är vår önskan att leva så här som Guds tjänare.
Jag ångrar inte en enda dag av min tid här.
Abbedissa! Det är män i köket. Daner!
Stäng dörrarna och ställ borden mot dem!
-Varför gör era vakter inget? -Det kommer de att göra.
Ja, när de blir medvetna om faran.
-Ropa på dem. -Nej.
Är det tjuvar kanske de ger sig av.
Det här är Guds hus! Lämna oss omedelbart!
Gör ni inte det och ni är kristna skickar Han er till helvetet.
De är daner!
Är ni hedningar kommer Han att dräpa er!
Och om jag är född kristen och dan i hjärtat?
Vad händer då?
-Uhtred. -Känner ni mannen?
Ja. Ja, det gör jag.
-Era vakter är inte det. -Vad är de inte?
De är inte vakter. Deras svärd är prydnadsföremål.
-Det är sant. -De är bra män.
De är säkert lojala, men de är inga vakter.
De är knappt män.
Jag gillar inte dig, unge man. Du har höga tankar om dig själv.
Jag är hedning, gudlös och Alfreds fiende.
Men jag håller er vid liv.
-Vem är det som vill se mig död? -Många, kan jag tänka mig.
Uhtred menar bara att landet förändras.
Många är sjuka av girighet och vi måste vara försiktiga.
Kanske det.
Men jag känner igen halvsanningar.
Jag gillar inte honom.
Henne gillar jag ännu mindre.
Detsamma, käring.
Hon påminner mig om min mor och hon hade heller aldrig fel.
Knut!
Ja, Ragnar?
I morgon skickar vi ut män för att söka efter Alfreds armé.
Redan?
Han väntar inte på att vi kommer och knackar på hans port.
Han vill välja slagfält och den fördelen kan vi inte ge honom.
Vi skickar varsin man, du, jag och Blodhår.
Ja.
-Ska du eller jag tala med Blodhår? -Du.
Ragnar förringar dig.
Han plöjer en ny åker för att så säden till en ny son.
Vill du sitta med mig respekterar du mig.
Jag respekterar dig.
Men jag vill inte sitta med dig, Brida. Jag vill ligga med dig.
Gå medan du har tungan kvar.
Jag gillar att du är stolt, stark och lojal, och nu går jag.
Blodhår. - Kan vi talas vid ostört, jarl Sigurd?
Ragnar kräver att vi skickar en spion efter Alfred.
-Det låter vettigt. -Ja.
Däremot var Ragnars beslut
att låta din strid med Uhtred fortsätta en förolämpning.
Skade är din.
-Ragnar är din kusin. -Det här är krig.
Skulle jag låta min syster leda oss för att hon är min syster?
Våra spioner bör även vara budbärare. De ska framföra våra avsikter.
Många män ansluter sig till oss. Bra män.
Vi borde låta våra arméer växa tillsammans.
Håller du med?
Jag är inte emot det.
I så fall...
...är det tillräckligt.
Jag hoppades att du skulle komma.
Jag har befriat dig från din ed. Det vet du väl?
-Det sa Beocca. -Och ändå är du här.
Det smärtade mig att höra om Giselas död.
Din far lät dem kalla henne för hora.
-Det beklagar jag. -Det var inte du som gjorde det.
Kvinnan är tydligen fortfarande med dig. Skade.
Hon är min förbannelse och mitt problem att lösa.
-Är hon inte längre en fånge? -Hon ger sig inte av.
Du bär runt på så mycket smärta.
Lita inte på en person som inte förtjänar det.
Oavsett hur falsk och vacker hon än är.
Talar du fortfarande om Skade?
Det angår inte mig, men ligger du med henne?
Nej.
Hon bär på ett mörker.
Det som oroar mig är din säkerhet. Du måste hem till din far i Wessex.
-Jag tillhör Mercia nu. -Det måste du, Aethelflaed.
Aethelred får snart veta att du är nära.
Den verkliga faran ligger hos danerna. De är redan på marsch med en stor här.
Haesten är med dem.
Han har inte glömt dig.
Jag kan inte skydda dig för evigt.
Jag strider inte mot danerna. Alfred måste skydda dig nu.
Du är här och det är jag glad för.
Snart reser jag till mitt gods.
Där ska jag möta både min make och danerna.
Jag ska strida.
Det måste jag.
-Precis som min far. Han ska också strida. -Aethelflaed...
Ursäkta mig. Jag lovade abbedissan att be med henne.
Vi har mycket att be för.
Ni får inte hysa några tvivel.
När ert löfte till prinsessan är infriat
måste ni återvända till er stig, till danerna.
-Skulle de ta emot mig? -De behöver er, Uhtred Ragnarson.
Är det den ni är måste ni återvända och leda dem.
Ni kommer att behöva völvan Skade för att hjälpa er.
Det är inte den plats jag vill sitta på.
Jag har gjort mitt val. Nu måste ni göra ert.
Ta tillbaka ert liv.
Vänder ni er ifrån mig ska dem ni älskar plågas in i döden och där bortom.
Aethelhelm har anlänt.
-Han är ett bra val. -Ja.
Han har ett stort följe med sig.
Han tycker om att visa upp sina fjädrar.
Men han har pengar och män, vilket är vad jag behöver.
Ett perfekt val.
Han får inte se att jag är sjuk.
Ers nåd.
Å kung Alfreds och lady Aelswith vägnar
välkommen till Winchester. Kungen är med Edward.
Jag minns inte ditt namn.
Jag heter Beocca, fader Beocca, kungens rådgivare.
-Är mina rum i slottet? -Nej, ers nåd.
Ni får de bekvämaste rummen i värdshuset.
-En ölstuga? -Ja, ers nåd.
Om min dotter vore här skulle även hon få sin vila i en ölstuga?
Men det är hon inte, ers nåd. Slottet repareras.
Romerska murar behöver sällan repareras.
Säg till Alfred att jag förväntade mig att bo i slottet.
Jag hittar själv till ölstugan.
-Du kan gå. -Ja, ers nåd.
-Hoppas att ni kvävs av era ostron. -Vad sa du?
Ostronen är väldigt goda.
Vi marscherar om en vecka eller mindre. Det här ärendet måste avslutas.
Vad säger du, Edward?
Jag har bett Gud om råd som ni sa.
Jag svor min kärlek inför Gud. Jag är redan gift.
Då får du skilja dig. Så enkelt är det.
Eftersom du saknar modet att ta det steget...
-Att förbli gift är det hedervärda... -Inte ett ord till, Edward!
Biskop Erkenwald?
Flickan i fråga har valt att gå i kloster.
Nej.
-Det skulle hon inte göra. -Hon gav sig till Gud.
Det är lögn.
Även om äktenskapet är äkta kan det nu ogillas.
Jag vill tala med henne.
Vad du vill är inte viktigt, Edward.
Din blivande makas far har både rikedom och män.
-Du ska utföra din plikt. -Jag vill inte utföra...
Tror du att jag ville se min bror dö i strid?
Eller att kronan skulle sättas på mitt huvud?
Det ville jag inte.
Men jag insåg snart att det var både en börda
och ett privilegium att leda vårt folk.
Wessex krona är viktigast av allt.
Wessex och England är viktigast av allt, inte våra hjärtans vilja.
Hon skulle aldrig gå i kloster av eget val.
Hon kanske bryr sig mer om Gud och fosterland än om kungens son.
Du ska trolovas.
Och efter en tid ska du gifta dig med Aelflaed.
Hämta relikerna, fader Pyrlig. Min son ska svära eden.
Sankt Cuthberts tänder, eller nåt snällare?
Tänderna blir bra, fader.
-Hur blir det med mina barn? -De blir omhändertagna.
Men inte av sin mor.
Självklart inte. Hon tillhör Gud nu.
Barnen kommer att ha det bra.
Men först ska ett avtal slutas och en strid vinnas.
Vinner vi inte striden blir barnen trälar och deras mor blir hora åt en viking.
Kronan är viktigast av allt.
Har du förstått?
Ja.
Vi färdas långsamt och vilar ofta.
För att bevara vår styrka. Striden kan inte börja utan oss.
Det är sant.
Jag vill ställa en viktig fråga som kräver ditt förtroende.
-Har jag ditt förtroende? -Självklart. Ställ frågan.
Då frågar jag om Ragnar är rätt man att leda vår här?
Uhtred föreslog honom, men Uhtred är borta.
-Uhtred svek oss. -Just det.
Är din kusin rätt man att leda vår här?
Jag frågade som en vän, Knut. Det var bara en hypotetisk fråga.
Jag vet inte vad det ordet betyder, men det här säger jag i förtroende.
Ragnar är en bra man.
Hans far, den orädde, var en bättre man.
Ragnars mål i livet har varit att hämnas honom.
Ja, han dödade ju Kjartan.
Ja, han har hämnats. Därför saknar han nu mål.
Återigen finner jag det svårt att inte hålla med dig, Aethelwold.
Ragnar är uttjänt, men han kommer att döda dig.
-Varför då? -För att Uhtred lämnade honom.
-Jag öppnade bara hans ögon. -Han kommer att sluta dina för evigt.
Jag gillar dig, Aethelwold, men Ragnar kommer att döda dig snart.
I kung Alfreds namn beslagtar jag de här barnen.
De är nu kyrkans egendom. De ska viga sina liv åt Gud.
-Är du Ecgwynn? -Det är hon.
-Ja. -Du ska till Winchester.
-Han kommer att fråga efter sin dotter. -Ni kan säga att Aethelflaed mår bra.
Om en armé med daner närmar sig snabbt finns det bara en sak att göra.
-Gå med Alfred? -Ja, och bevara Mercia.
Då får vi strida, Aldhelm.
Har vi tur dör rätt män.
De är ständigt hungriga. Ta ut dem.
De äter upp vårt vinterförråd och rapar ut det i luften.
Då så...
Varsågod.
Här har ni. Det där gör er feta och fina.
Fina flickor.
God morgon, nunna!
-Jag är abbedissa. -Det struntar jag i.
Vi väntar...på Aethelflaed!
Till stora salen! Nu!
Kom!
-Vad är det? -Abbedissan?
Daner, utanför.
Jag såg dem döda en man.
-Hur många daner? -Jag räknade dem inte. De är många.
Varför slår de sig inte in?
Finan, Holt, Sihtric, de kanske inte vet att vi är här.
De frågade efter lady Aethelflaed.
-Då vet de att nån är här. -De har två andra gisslan.
Vi väntar här inne under tystnad.
Ni talar med dem, abbedissan.
-Nej, det gör jag inte. -Jo, för att ni måste.
-Jag sa väl att jag inte gillar dig? -Ja.
Låt dem tro att ni är oskyddade och förneka att Aethelflaed är här.
-Ska vi gömma oss? -Vi vänder det till vår fördel.
Deras gisslan är döda män som andas. Ni kan inte rädda dem.
Nu måste ni rädda era nunnor och mina män.
-Och Aethelflaed. -Abbedissan?
-Jag gör det. -Nej.
Det är mitt hus och mitt ansvar.
Jag gör det.
Det är Haesten och ett fyrtiotal män vad jag kan se.
-Vi strider mot dem. -Vi väntar.
Vad vill ni?
Vi har lite mat och öl som ni kan få. Men vi har inget silver.
Om det är våra liv ni är ute efter frågar jag er varför.
Aethelflaed!
Bara Aethelflaed.
Hur många gånger måste jag säga det dumma namnet?
Jag vill ha Aethelflaed!
Ge mig henne nu, annars dör den här mannen.
Vi har ingen här som heter Aethelflaed.
Förneka att hon är här en gång till så dör en tredje man.
Sen bränner jag ner klostret och alla i det.
Släpp honom och ta mig i stället.
Eller är jag för stark för er?
Varför måste ni bete er så här? Varför dödar ni utan anledning?
Dagfinn.
Aethelflaed.
Varför måste blod spillas? Det är hedniskt, ogudaktigt.
Ni är bara djävulens inkarnationer!
Allt jag kan göra är att försöka se till att han får er.
Kunde du inte bara ha tagit yxan ur hennes hand?
-Nu, ers nåd? -Vi gör inget än.
Aethelflaed!
Tillräckligt många har dött för att rädda ditt beniga arsle.
Först i Beamfleot och nu här.
Gav inte Erik, min herre, sitt liv för din skull?
Hur många fler måste dö?
Visa dig!
Det är många hästar i stallet.
Varför har inte hennes män visat sig?
För att de, precis som dem vi dödade, är alldeles för rädda.
Aethelflaed!
Hon är här.
Haesten!
-Det var Uhtred! -Det såg jag!
-Varför är inte han i norr? -För att han är här!
Blockera alla dörrar utom de där!
Sen väntar vi.
Vi är fångade.
Vi är vid liv och de är tolv eller tretton män färre.
Men vi är fast under ett trätak.
Vad föreslår ni? Att ni överlämnar er till dem?
Ja. Haesten talar sanning.
Varför ska jag leva och andra dö?
Haesten har aldrig sagt ett sant ord!
Säg aldrig nåt annat igen, annars dog de helt i onödan.
Dina män har tydligen nått floden Ouse.
-Det var budskapet. -Det är goda nyheter.
Vi stiger upp tidigt i morgon och marscherar snabbare.
Varför förbruka vår styrka?
Första striden utkämpas alltid i tanken.
Alfred har spioner och när de ser oss vill jag att Blodhårs män är med oss.
Jag vill att de ska se en hord, en enad här.
Då stiger vi upp tidigt och går snabbare.
Haesten, då?
Jag förväntar mig att han skyddar oss i öst.
Att han anfaller österifrån.
Men först måste vi se fienden och slagfältet.
-Då skapar vi vår strategi. -Jag håller med.
Ska du så ett nytt frö, kusin?
-Jag ska i säng, Knut. -Ensam?
Ragnar!
Igen?
Ja.
Det är sista gången. Det lovar jag.
En son till. Det svär jag på.
Annars skär jag kuken av dig.
Det svär jag på.
Aethelwold, min vän.
-Hur är det med dig? -Jag lever, vilket är bra.
Jag har funderat på det du sa om Ragnar och risken att han dödar mig.
-Snart. -Ja. Tack för påminnelsen.
Jag tänkte att kanske...
...jag borde döda honom först.
Är det ens en plan?
Du skrattar åtminstone inte åt idén.
Hur då?
Hur skulle du döda honom?
I sömnen. Jag kan inte strida mot honom.
-När då? -Snart.
Snarare än när han tänker döda mig.
-I natt. -I natt?
Jag fick nyss idén.
Det bör bli i natt.
I morgon ökar vi farten. I morgon tänker vi på striden.
I morgon blir Ragnar en annan man.
När det är gjort...
...får du mitt beskydd, min vän.
Då så...
I natt.
-Ölet är gott. -Ja.
Väldigt gott.
För skaparna av gott öl!
Må Gud välsigna dem.
Må gudarna välsigna dem. Honom.
Alla dörrar är blockerade utom den där.
-Tänder de eld? -Inte än. De vill ha dig vid liv.
Vi borde strida, öppna dörrarna och strida.
-Och dö? -Den planen får duga.
Öppna dörren och dra dig undan, Osferth.
Vi skapar en sköldmur och sen förhandlar vi.
-Förhandlar? -Haesten vill ha sitt pris.
Till dörren!
Om du verkligen tillhör mig...
...gör du som jag säger.
I utbyte överger jag dig inte. Jag tar tillbaka dig.
-Väljer ni henne över mig? -Jag håller oss vid liv.
-Genom att göra mig till ett pris? -Jag överger dig inte.
Jag ska ligga med dig.
Ni är förhäxad tills löftet är infriat.
Ert liv ska tyna bort tills ni hittar mig.
Jag hittar dig.
Forma en sköldmur.
Det är nåt på gång.
Gör er redo! Dra era svärd!
Lyft bommen och öppna dörren.
Framåt!
Jag räknar till ett trettiotal.
Väljer du strid, Haesten, kommer du att förlora många män.
Jag har många män.
Men du har bara ett liv och det tänker jag ta.
Framåt!
Dagfinn! Lugn!
Jag ger mig inte av utan henne.
Jag kanske förlorar män, men du förlorar allt.
Och hyndan blir ändå min.
Ta henne, då. Det är vad du måste göra.
Eller så byter vi en kvinna mot en annan.
Jag behöver inga nunnor.
-Vem är kvinnan? -Skade, völvan.
Finan.
Hon är din.
I utbyte rider ni härifrån och kommer inte tillbaka.
Du kan inte ge bort henne.
-Hon tillhör Blodhår. -Jag tillhör den man jag väljer.
Den man som vill leda och erövra.
Blodhår är inte en sån man.
Hon har sett Alfred dö i strid.
Hennes man kommer att tjäna mycket på hans död.
Är det sant?
Det är sant.
Får jag närma mig?
Du kan inte förhandla med den här säcken full av hönsskit.
Det är nära nog.
Om ett avtal sluts tänker jag inte bli överlämnad som en hora.
Jag går till min nye herre.
Om nån av er inte håller sitt löfte ger jag honom plågor tills han dör.
Det svär jag på.
Är vi överens? Skade i stället för Aethelflaed?
-Ja. Völvan är min. -Gå då tillbaka så kommer hon till dig.
-Sen ger ni er av. -Ja.
Ni är återigen förhäxad, Uhtred av Bebbanburg.
Ni ska tyna bort.
Gå.
Släpp förbi henne.
Det betyder inte att prinsessan är förlåten.
-Hon är bara tillfälligt trygg. -Försvinn. Ge er av.
Ert liv tillhör er inte, ers nåd.
Ers majestät.
Aethelhelm. Tack för att ni kom.
Jag ansåg det passande att vårt första möte blev under bön.
Det är en ära att bli ombedd, ers majestät.
Det här är väl Edward?
Även jag är glad över att träffa er här i Winchester.
Jag ser fram emot att träffa er dotter, men inte förrän ni anser att det passar.
Charmant.
Jag ska anförtro mig åt er omedelbart.
Krig är på väg och era marker hotas.
Danerna marscherar i stor styrka från norr till söder.
Låt oss be om styrka och mod för att återigen besegra dem.
Be med mig.
Nu går jag till sängs.
God natt!
Text: Gustaf Lundskog