ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Король Альфред слабшає щодня,
залишаючи Вессекс беззахисним перед його ворогами.
Етельвольд там?
Вони йтиму із півночі на південь єдиною армією.
Зараз і в мені вбачають загрозу.
Але я дав обіцянку захищати дочку Альфреда Етельфлед.
Ваш чоловік має намір убити вас. Зараз я йду.
І вам треба зробити те саме.
Насправді Етельред і Гестен однаково бажають її смерті.
Порятунок її життя дорого мені обійшовся.
Скейд замість Етельфлед.
І тебе проклято ще раз, Утреде з Беббанбурґа.
Я розмірковував про Раґнара й імовірність, що він мене вб'є.
Я маю вбити його.
Мій брат відрікся від мене, як від зрадника. І це правда.
Ти мені більше не брат!
Я зрадив його, залишивши в компанії безчесних людей.
Усе залежить від долі!
Він мертвий!
Альфред мертвий! Він мертвий!
Альфред мертвий!
Саксонського пса більше немає. Альфред мертвий!
Джекде, це правда? Як дізналися?
Про це кажуть усі й усюди. Він мертвий!
Альфред висрав свою дорогоцінну душу!
Раґнаре! Альфред мертвий! Саксонський шматок лайна здох!
Раґнаре!
Раґнаре?
Раґнаре...
Раґнаре.
Візьми. Тримай його.
Раґнаре, стисни руку й тримай його.
Раґнаре, візьми його.
Раґнаре, тримай! Ні! Раґнаре, ні!
Ні!
То він мертвий. Це добра новина.
Ні!
Раґнаре!
Раґнаре! Ні!
Розступіться!
Раґнаре, ні!
Хто? Хто це зробив?
Його шльондра?
Я запитаю.
Раґнар Раґнарсон, єдиний чоловік серед вас, мертвий.
Хто це зробив?
Боягузи! Усі ви!
Ви вбили його, коли він спав!
Брідо, це його жінка. Ніж був у неї в руках.
Меч Раґнара в її животі.
Навіщо вбивати жінку, яку він осіменяв?
Навіщо їй його вбивати? Як?
Може, це ти вбила його?
Її чоловік орав інше поле, тож божевільна сучка вбила обох.
Кривавоволосий, ні!
Це не відповідь!
Він був вашим лідером! Він вів вас до багатства!
-Захищав! -Ми продовжимо!
-Нічого не змінилося. -Усе змінилося.
Ми продовжимо похід!
-У вас немає лідера. -Тоді я поведу...
з Кривавоволосим.
Ми поховаємо Раґнара й підемо далі.
Тоді зроби це. А їй не давай рота розкривати.
Відпустіть її.
Хоча я добре його не знав, він був хорошою людиною.
Хоробрим воїном.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
СОЛТВІК
ДРОЙТВІЧ, МЕРСІЙСЬКИЙ МАЄТОК ЕТЕЛЬФЛЕДИ
Ти слухатимешся?
Ти розмовляєш із ним, наче він розуміє.
Він не розуміє слів,
але він знатиме, що я друг, якому можна довіряти.
Тож коли настане час, і я поведу його в бій, він не вагатиметься.
Зі своїми людьми ти теж так?
Ти завойовуєш їхню довіру й чекаєш вірності у відповідь?
Це не гра й не стратегія.
Це твоя натура.
Ти людина, яка вселяє довіру.
Я хочу, щоб ти поцілував мене.
А тоді?
Почни з поцілунку, і побачимо, куди він приведе.
-Якщо не хочеш... -Я б насолодився цим...
а тоді пожалкував.
Леді, в Еріку ви знайшли того, з ким вам не бути.
Я такий самий.
Я не стану причиною вашого болю.
Хто про це дізнається?
-Навіщо комусь знати... -Скейд. Вона знатиме.
Вона шукатиме усе, що мені дорого, щоб знищити.
Її потрібно знайти і повернути.
Мені здається, ти не зможеш її повернути.
-Я повинен. -Як?
Неможна нападати на Біамфлеот.
Щоб перемогти армію Гестена, потрібна інша армія.
Мій батько має приєднатися до мерсійців біля Еґельсбурґа.
Я і наші воїни зустрінемося з ним
і з Етельредом.
Там ти будеш у більшій безпеці, ніж тут. Це хороше рішення.
Я розкажу королю про спробу Гестена мене вбити.
Напад на мене зробив його ворогом Вессекса.
Ходімо зі мною.
Батько пробачить тобі.
І ти поведеш його людей на Біамфлеот.
-Я не шукаю його пробачення. -Тоді використай його армію!
Використай його людей і поверни Скейд.
Я пропоную тобі шлях покінчити з цим прокляттям.
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Володарю? Ми готові до наступного розділу.
Мені сказали, землі сповнені чутками про мою смерть.
Уявіть, як злякаються данці,
побачивши, як ви йдете з Вессекса до Мерсії,
щоб разом із Етельредом подивитися їм в очі.
Подивитися їм в очі.
Так.
-Стеапо, ти готовий? -Так, володарю.
Ми виступаємо!
Воїни Вессекса!
Ми виступаємо!
Залиште нас.
Дехто з його людей вбачає в цьому знак.
Раґнар помер без меча, отже, битву не виграти.
Тепер вони твої люди.
Ти маєш переконати їх в протилежному.
Я нікому не заборонятиму повернутися на північ.
Лідера немає.
Ми можемо повести: ти і я.
Раніше ти заявляв, що поведеш із Кривавоволосим, а тепер зі мною?
Я хочу не Кривавоволосого.
Ми вже розділені.
Без Раґнара ми станемо окремими племенами.
Не заважатиму твоїй тузі.
Ми стоятимемо на річці Уз єдиною армією.
Раґнара вбив або ти, або Кривавоволосий.
Брідо, змирися: свою останню ніч він провів із шльондрою,
яка його вбила.
Хто знає, що відбувається між жінкою й чоловіком?
Раґнар не цінував і не заслуговував на твою любов.
Ми втратили великого воїна!
Велику людину!
Я знаю це краще за будь-кого, бо Раґнар Раґнарсон був моїм братом.
Я лютий на нього, бо він заслуговував на кращу смерть!
Убитий напівголим, без штанів і меча!
Далеко від поля битви!
Такої смерті я боюся більш за все.
Такої смерті боїться більш за все Кривавоволосий!
Але ми, що забралися тут, щасливі, і боги разом із нами.
Так!
У нас в руках мечі, а битва попереду!
Попереду земля й срібло, яке треба завоювати, і сакси, яких треба вбити!
Разом ми данці!
-Разом! -Разом!
Разом!
Осферте...
Знайди Утреда, скажи: у нас гості. Жінка.
Як ти знаєш, що жінка?
Ти ще запитуєш?
Знайди Утреда.
Я знала: ти будеш із принцесою.
Щось сталося?
Ти кинув його.
Раґнар?
Він роками чекав на твоє повернення, а за мить ти пішов.
Треба було дати померти саксонській сучці.
-Де він? Я поїду до нього. -Він мертвий! Раґнар мертвий.
Він не бенкетує у Вальгаллі,
він лежить під грудою каміння біля озера поряд із Лоїдісом!
В його смерті не було честі.
Ніякої.
Вічність він проведе серед холодів у Ніфльгеймі.
І все через тебе, Утреде з Беббанбурґа.
Ти обрав її.
Ти обрав Альфреда й покинув його.
Ні, Сітріку.
Вбити б тебе,
але я хочу, щоб ти жив із болем його смерті.
Він був тобі братом.
Утреде, мені...
Мій брат мертвий.
О Господи...
Це все вона, Скейд, і її прокляття.
Воно набирає сили.
Може, це просто життя?
Смерть іде за всіма нами.
Це вона. Її треба повернути.
Ми поїдемо до Альфреда й Етельреда.
Справді?
І благатимемо про армію.
БІАМФЛЕОТ
БЕНФЛІТ, КОРОЛІВСТВО СХІДНА АНГЛІЯ
Коли останні люди Кривавоволосого пропливуть по річці Уз,
ми вирушимо на Мерсію,
а тоді на Вессекс.
Він змусить мне відправити тебе до нього...
Кривавоволосий.
Саме я обираю, з ким бути.
З ким спати.
Кого вбивати.
Ти лише брав жінок.
Вони не віддавали себе тобі.
Беру чи вони віддаються,
я отримую, що хочу.
Ти можеш взяти моє тіло, але не мою силу.
У мене 1000 чоловік.
Достатня сила.
Чоловік, якого я оберу, значно виграє від смерті Альфреда.
Але я маю віддати себе цьому чоловіку...
і лише коли він заслужить.
Може, трахнути тебе зараз, і покінчимо з цим?
Доведи, що ти чогось вартий.
Довести - жінці?
І я дозволю ввійти в мене, а моїй силі в тебе.
Утред повернеться за мною. Якщо хочеш зайняти його місце,
спершу ти маєш його вбити.
І тоді я твоя.
ЕҐЕЛЬСБУРҐ
ЕЙЛСБЕРІ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Вершники.
Списи на стіну!
Нікого не пропускати. Жодного.
Я зобов'язаний вбити вас на місці, володарю.
Можеш спробувати, друже.
Я тут, щоб бачити короля.
Ти їздиш із злочинцями, люба.
Він злочинець Вессекса, не Мерсії.
Ми хочемо бачити мого батька.
Що такого ти маєш сказати королю, чого не скажеш чоловікові?
Хочу розказати про зраду й зрадників.
Данець Гестен напав на монастир Вінселькамб.
Його наміром було вбити мене.
Гестен заявляє, що він друг Альфреду, але це не так.
Нехай злочинці зайдуть.
Без зброї.
Жодної.
Володарю Етельреде, як і ви, ми протистоїмо данцям.
«Без зброї» - це наказ, ірландцю, тож жодної зброї.
Радий бачити вас у безпеці, леді.
-Володарю Альдгельме. -Я передам королю, що ви тут.
Мій батько не підозрює, що мій чоловіка зрадник.
Треба вбити твого чоловіка, і все.
І почати війну між Вессексом і Мерсією, ще й зараз?
Леді, я жартую. Уб'ємо його завтра.
-Стояти! Зупиняємося. -Ми знаємо що таке «стояти», здорованю.
Стеапо, ми голодні й хочемо пити.
Леді, ви можете увійти, але не злочинці.
Тоді я залишаюся тут, зі злочинцями.
-Як бажаєте. -А якщо мені треба відлити?
То дістань свій член зі штанів.
А якщо його помилково приймуть за зброю?
Стеапо, ми б не відмовилися від їжі.
Я влаштую.
І Стеапо! Доброї їжі й м'яса! І багато елю!
Якщо Утред більше не з данцями, це одне.
Але якщо він знову приєднається до Альфреда й Едварда - уже інше.
Що змусило Утреда перейти з одного боку на інший?
Це ж Утред.
Хто покликав його з півночі на південь? Моя дружина?
-Як, володарю? -Навіщо?
Чому вона покликала його на допомогу? Що їй відомо?
Це важливо?
Данці наступають, а ми не впевнені, на якому ми боці.
Так, це важливо. Дуже!
Вона знає, що я для неї небезпечний!
Вона втекла, покликала Утреда,
пообіцявши себе натомість, я гадаю.
Вона знає.
Тоді, володарю, раджу спершу дізнатися,
яка справа в Утреда до короля...
-Нехай усі мої люди будуть напоготові. -Для чого?
Якщо вона звинуватить мене, дискредитує, я маю бути готовий.
Так, володарю.
-Стеапо. -Володарю Сіґебріте.
Зібралася заміна Вітенагемоту, кличуть злочинців.
-Що таке заміна Вітенагемоту? -Майже Вітенагемот, але не зовсім.
Ми маємо бути без короля.
Мої вибачення, люба, що заставив чекати на холоді,
це провина твого батька.
Після обговорення він вирішив не приходити.
Я тут замість короля й говорю від його імені.
-Наша справа до Альфреда. -Едвард - це Альфред.
Цього разу.
Нам усім цікаво дізнатися, що ти скажеш, моя люба.
-Говори. -Данці близько.
Так. Саме тому ми й зібралися. Це не вечірка з нагоди полювання.
З ними Гестен. Його армія їхня союзниця.
Але саме Гестен сказав королю,
що данці йдуть на південь.
Так, володарю.
Гестен також сказав,
що ти належиш до цієї армії, Утреде Раґнарсоне.
-Ні, отче. -Що ми й бачимо.
Гестен зрадив короля. Він приїхав у Мерсію вбити мене.
-Утред мене врятував. -Господь милостивий. Дякувати Богу!
-Подякуємо Богу! -Я розгублений.
Як сталося, що Утред дізнався про небезпеку?
Як він знав напевне, де тебе знайти?
-Цікаве запитання, володарю. -Це неважливо.
Утред із цим Гестеном створили план
врятувати вас, завоювати довіру й пробратися в цей маєток.
Ні!
-Шпигун? -Убивця навіть?
Ні, він мене врятував!
Я мав би чекати на подібне.
Утред ризикнув заради мене...
Упевнений, він хоче, щоб ти так думала.
Надто складна стратегія, володарю Етельреде, і заради чого?
-Він тут, серед нас. -Оточений нашими воїнами.
Тоді нехай розкаже правду!
Послухаємо, чому саме Утред тут.
Що хочеш мені сказати?
Я хочу поговорити наодинці.
Це Вітенагемот, ми один народ. Те, що ти скажеш, стосується нас усіх.
Це мої люди й союзники, мені нічого від них приховувати.
Я врятував життя вашій дочці.
Гестен хотів викрасти її,
а якщо ні, то вбити.
-А він, схоже, теж ваш союзник. -Я ніколи цього не казав.
Я вислухав Гестена, але ніколи не вірив йому повністю.
Ти тут з Етельфледою, і це єдина причина, чому ти все ще живий.
Не розказуй нам, що ти зробив. Скажи, чого ти прагнеш.
Бо ти завжди чогось прагнеш.
Мені потрібні 1000 чоловік.
1000 чоловік - і я віддам вам Біамфлеот.
Мені не потрібен Біамфлеот.
Я дам вам мир.
Я поборю Гестена,
не дам йому приєднатися до ярлів Кнута й Кривавоволосого.
Не забувай про ярла Раґнара.
Мій брат мертвий, володарю.
Це вам на користь.
Гестена здолаємо, Раґнар мертвий,
отже, у данців буде половина армії без лідера.
Щоб попередити велику війну, варто атакувати Гестена.
Здається розумним, володарю.
-Ти хочеш розділити мою армію. -Так.
-Послати 1000 чоловік на схід? -Так!
Це надто великий ризик для Вессекса, володарю.
Гестен за стінами фортеці.
1000 чоловік може легко померти під цими стінами. І що тоді?
Нас буде переможено.
-Ми розробимо план. -Навіщо?
Що в тебе на кону, Утреде Раґнарсоне?
Піклуєшся про Мерсію? Чи Вессекс?
Є інші причини цієї атаки...
Помста, володарю!
Потрібні подробиці?
-Шукаєш помсти? -Так.
Він навіжений, і гадає, що й ми не сповна розуму.
Ти прийшов сюди під захистом володарки Мерсії.
Я не порушую цей захист.
Ти вільний піти, коли будеш готовий і відпочинеш.
Ти залишаєшся злочинцем у Вессексі.
Ви прийшли помолитися зі мною, отче Пірліґу?
Ні.
Мілорд Едвард хоче поговорити з Утредом.
-Про що? -Я хочу дати йому надію, отче.
Надію.
Половина людей, що він просив, чи більше.
Але лише якщо це принесе мир, хоча б до весни.
Едварду потрібен час.
Хвороба мого батька відкидає тінь.
А я...
Ще не готовий принести світло.
Час настане.
Боюся, велика битва зараз принесе лише одне - поразку.
Але якщо ми зможемо ослабити данців, як пропонує Утред?
Треба дізнатися більше про його план.
Вибачте мені.
Нічого вибачати, володарю. У вас мудрість короля.
Привести його до вас? Утреда? Зрештою, ми можемо його послухати.
-Він вправно планує. -Так. Зробіть це.
-Ви збираєтеся позвати його зараз? -Так, володарю.
Я маю зустрітися з ним наодинці. Де?
Якщо подумати, я раджу зустрітися з ним у всіх на очах,
щоб нічого не приховувати.
Вона ганьбить мене з кожним подихом.
Є більш невідкладні справи, володарю.
Ти продовжуєш її захищати, Альдгельме,
я це помітив.
Моя турбота - це Мерсія й Етельред назавжди.
Що це?
За кого Едвард себе має?
Я прийшов посидіти поряд із сестрою. Моя сестра злодійка.
-Ти мужнієш із кожним днем, Едварде. -Він мудрішає.
Повільно, але надія є.
Вибачте мені.
Мені шкода було чути про смерть Раґнара.
Він був язичником, але доброю людиною. Я помолюся за нього.
Амінь.
Він не подякує за ваші молитви, отче.
Усе одно помолюся. За тебе я теж молюся, Утреде.
І я не припиню, незважаючи на твою віслючу впертість.
А за мене, отче?
Боюся, ти вже належиш дияволу.
Ви не помиляєтеся.
Може, дійдемо до справи, отче Беокко?
Краще скоріше повернутися до зали.
Так. Едвард тут, бо має дещо запитати, попросити.
Заради необхідного враження вам слід поводитися,
ніби вам зовсім не цікаво.
Скільки людей у Гестена?
Десь 1000.
-І фортеця. -Біамфлеот.
Я хочу зрозуміти, чому ви вірите, що переможете його,
коли це здається неможливим.
Щоб осадити фортецю треба 3000 чоловік, багато з яких помре.
Я б скористався його ненавистю, щоб виманити його.
Ми б змогли інсценувати атаку з невеликою кількістю людей, а тоді відійти.
Генстен не встоїть перед можливістю вбити мене.
На відкритому просторі з армією в нас є шанс.
Люди все одно гинутимуть.
Це війна.
Люди гинутимуть у Біамфлеота або тут і у Вінчестері.
Але як я сказав королю, перемога над Гестеном
допоможе уникнути більшої війни.
Це не пусті балачки, володарю.
Ніщо не утримує воїна так, як звістка про поразку.
Це план, який може спрацювати, але Утреду потрібні люди, армія.
А я не дам дияволу забрати мене надто легко.
Біамфлеот оточує щільний ліс.
-Добре місце, щоб сховати армію. -Так, володарю.
Добре місце, щоб сховати 500 чоловік чи більше.
То ви їх отримаєте.
-Чи ви дотримаєтеся обіцянки, володарю? -Так, або мене ніколи не назвуть королем.
Едварде, ти впевнений?
Назвіть день атаки - і я буду там.
Ви отримаєте людей.
Виманіть Гестена з фортеці.
Наша армія сховається в лісі й чекатиме.
Даю вам своє слово. Присягаюся.
Відкрийте ворота.
Ти не зможеш дотриматися обіцянки без згоди короля.
Я поговорю з ним.
Не тягни з цим.
Якщо він відмовить, не облишай спроби просити знову.
-Благати? -Якщо доведеться, так.
Було холодно, тож я запалила вогонь.
-Сподіваюся, ти не проти. -У нас є прислуга запалювати вогонь.
Заходь. Сідай.
У мене немає апетиту.
-Коли ти повернешся у Вінселькамб? -Я не маю наміру повертатися.
Я віддала свою охорону Утреду й залишуся тут,
щоб поїхати з чоловіком і воїнами Мерсії на битву.
Маю зазначити, ви не виглядали стурбованим
або здивованим, володарю, спробою Гестена вбити вашу дружину.
Зараз моя реакція збігається з очікуванням?
Так. Дякую.
Моя люба, запевняю тебе, що я не заспокоюся,
доки не дізнаюся правду про те, що сталося.
І винуватці цього заплатять своїми життями.
Гестен перший, хто винен у нападі.
-Чому ти не намагаєшся його покарати? -Бо я потрібен тут.
Мій батько, я впевнена, вимагатиме відплати й справедливості.
Якщо доживе до цього.
Молюся, щоб він дожив.
Зрештою, апетит повернувся.
Я сам убив цього зайця стрілою.
Ти задоволений лише тим, що вбив зайця?
Так. Альфред мертвий, а я сиджу навпроти самого втілення краси.
Я належу іншому.
-Він прийде. -Скоро, сподіваюся.
І як цей заєць, Утред помре від моїх стріл.
Тоді ви мене заслужите, володарю.
Усю мене.
-Хто ще був свідком цієї обіцянки? -Це важливо?
Головне: я дав своє слово.
Володарю, я там був, леді Етельфлед, Фінан,
хлопець Сітрік, Осферт, дехто поблизу міг щось чути.
Батьку, це вдалий план.
-Я дав слово, яке... -Ти дав те, що було не твоє!
-Батьку... -Нічого не кажи!
Отче Беокко, інформуйте Утреда, що Едвард відізвав свою підтримку.
Я цього не робив.
-Володарю, Утред поїхав. -Пошліть посильного!
Ваше Величносте, Гестен тепер наш ворог. Напавши на нього, матимемо перевагу...
-Відправляй посильного! -Я матиму перевагу!
Благаю, послухайте мене!
Якщо Гестену дозволити приєднатися до Кнута й Кривавоволосого,
буде велика битва.
Я до такої ще не готовий, ні до її наслідків.
Я не король, поки що.
Боюся, наслідки тієї великої битви будуть надто складним випробуванням.
Володарю, я ані воїн, ані стратег,
але якщо перемогти третину великої армії
до її злиття, то це, напевно, добра справа.
Ми підемо на Біамфлеот не в підтримку Утреду,
а для захисту королівства,
щоб відстрочити велику битву й дати мені час.
Час стати вартим вашої корони.
Ти мав порадитися зі мною.
Але ти говориш правду. Ти ще не готовий, до цього ще далеко.
Ти дав слово, не маючи ні коштів, ні можливості його дотриматися.
Можливо, ти ніколи не будеш готовий.
Залиш мене.
-Батьку... -Я сказав: залиш мене.
Чи можна одночасно бути гордим і палати гнівом?
З дітьми таке часто трапляється, володарю.
Він син свого батька, в цьому немає сумнівів.
Він може стати тим, за ким підуть, володарю, якщо дати можливість.
Збирайте свою зброю.
Віднімайте свої дупи й збирайте зброю.
-Зібрати зброю! -Стеапо!
Ми виступаємо, володарю, на Біамфлеот.
Давайте, готуйтеся. Ми виступаємо!
Він став ще важчим за останні тижні.
Я впораюся.
З Божою допомогою, це буде кінець і Альфреда, і Едварда.
-Не згоден, Альдгельме? -Усе в руках Божих, володарю.
Крім данців.
Хай живе король!
Ви не їдете з ними, моя люба?
Моє місце в Мерсії, володарю.
Ти щасливчик, ти повернешся до Гестена
й скажеш йому, що саме ти тут бачив.
-Згода? -Так.
Так.
Утред нарешті прийшов за тобою. Як ти й казала.
-Скільки в нього людей? -Не більше 30.
-І все? -Тридцять чи п'ятдесят.
Усе, що він може, - спробувати перелізти через стіни.
Нехай лише ворухнеться - і я відірву йому яйця.
Тридцять людей - це ніщо.
Він більше не володар, у нього немає ні людей, ні срібла, ні землі.
Тоді ти легко виграєш мене, володарю. Готуйся подарувати мені полонених.
Я скучила за чоловіками, які благають про помилування.
Великий лорд Утред і його армія.
Готуйте лучників і всіх воїнів:
убивця данців помре цього ранку.
Так, володарю.
Володарю Утреде! Який загрозливий вид!
Ти боягуз, Гестене! Ховаєшся в своїй фортеці!
Коли священики в Еофервіку повстали, ти втік.
Коли Сіґефрід напав на Альфреда, ти втік. У монастирі ти знову втік.
Я забрав твою жінку!
Доки я живий і дихаю, вона залишається моєю жінкою!
Бийся зі мною! Я почекаю на тебе тут, на видному місці.
Візьми тільки охорону, зробімо квадрат
і зійдемося у двобої!
-То ти хочеш померти, Утреде? -Я хочу покінчити з цим!
Але, швидше за все, ти залишишся боягузом
всередині своєї фортеці.
Про твоє боягузтво складатимуть пісні. Я заплачу, щоб їх написали!
Я не боягуз, убивце данців!
Якщо ти хочеш смерті, ти її отримаєш!
Володарю, справу зроблено.
Півдня пройшло.
Може, він злякався священика.
Ми йдемо!
Володарю!
Біжимо!
Стояти!
Дві лінії!
Щити напоготові!
Оточуйте їх! Не дайте їм утекти!
А тоді прикінчимо покидьків до останнього!
Повернутися! Коло!
Нехай милостивий Боже захистить мене, нас усіх.
Чекаємо.
-Тримаємо! Не відступаємо! -Нам нікуди відступати, володарю.
Здавайся, Утреде, і твої люди будуть жити!
Мені потрібен лише убивця данців!
Ти, Гестене, отримаєш лише мого меча в свою волохату дупу!
Як бажаєте. Ви помрете на колінах!
Володарю, де армія Альфреда? На що вони чекають?
Я хочу голову Утреда Раґнарсона!
Стояти міцно!
Сітріку!
Ніхто з них не має вижити.
Залийте поле кров'ю саксів, усійте його їхніми тілами!
-Володарю? -Зберігаємо наші позиції.
Їх переріжуть.
-Ваше величносте, я дав йому слово. -Залишаємося на позиції!
Ми не можемо просто стояти й дивитися, як вони гинуть.
Що б зробив Утред?
Він би дав своїм ворогам знищити одне одного.
-Я дав слово! -То що ти зробиш?
Можеш скиглити, або прийми рішення!
Що ти зробиш?
Переклад субтитрів: Олена Козар