EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Brida har fortalt mig om mordet på min bror.
Ragnar er død! Han er ikke til gilde i Valhal!
Han ligger under en bunke sten ved søen nær Loidis!
Han døde, fordi jeg er forbandet af Skade.
Døden kommer til os alle.
Det er hende.
For at hjælpe ham over broen fra Hel til Valhal
må jeg slippe af med hende.
Du behøver en hær for at slås mod Haestens hær.
Fader slutter sig til mercianerne ved Aegelesburg.
Aethelflaed og jeg drog til kong Alfred og bad om hjælp.
Et tusinde mand, så får I Beamfleot.
Jeg behøver ikke Beamfleot.
Alfred afviste mig. Hans søn, ætlingen Edward, lovede mig soldater.
Vælg dagen, så skal jeg nok være der.
Du får mændene.
Med den forsikring lokkede jeg Haesten i kamp og i vor fælde,
hvor vi forventede, at kongen og hans mænd lå på lur.
Vi venter.
Herre, hvor er Alfreds hær?
De bliver slagtet!
Vi holder stillingen.
Vi kan ikke blot lade dem dø. Jeg gav ham mit ord!
Hvad vil du gøre, knægt? Du kan bræge, eller træffe en beslutning!
Hvad vælger du?
Skæbnen betyder alt.
Min konge, vi kan ikke vente længere.
Min konge!
Fader! Vi kan ikke vente. Det kan vi ikke!
For Wessex! For kongen!
For kongen!
Angrib!
Det er Edward og hans hær!
Hold stand! Alle mand, hold stand!
Dagfinn! Alle skal holde stand!
Det er Alfred. Han lever.
Hold stand!
Alle mand skal holde stand!
Hold stand!
Hun er grunden til, at vi er her!
Nej!
EFTER ROMANERNE AF BERNARD CORNWELL
Herre!
Det er Osferth.
-Osferth? -Han lever endnu.
Måske lykkes det næste gang.
Så du mig kæmpe, herre?
Ja. Og sikke et syn.
-Bare jeg ikke dræbte nogen. -Mange fik hovedpine.
-Det er koldt. -Det er jo vinter, fjols.
I dag var du en kriger, Osferth.
Skal jeg dø, herre?
-Jeg frygter det ikke. -Jeg forbyder det.
Hvis du dør, så slår jeg dig ihjel.
Jeg vil gøre mit bedste.
Vi drager til Aethelflaeds herregård. Der kan du hvile ud.
Ja, herre.
Og Skade?
Haesten tog hende.
Intet er ændret. Vi er stadig forbandede.
-Jeg er forbandet. -Det berører os alle.
Det fortsætter.
KONGERIGET EAST ANGLIA
Uhtred, min herre, som du befalede.
Tak, Steapa.
Omfattede din hævn at få sandsigersken Skade tilbage?
Det var hende, du kom efter.
I stedet vandt jeg befæstningen tilbage.
En afgørende sejr. Du har min taknemmelighed.
Jeg frygtede, I ikke ville slås.
Jeg var fristet til at vente længere.
Sejren havde været min, og du havde fået som fortjent.
Edward beordrede angrebet. Det skulle være ham.
-Du har ham at takke. -Han kæmpede bravt.
Hans fader burde være stolt.
Skade spåede, at jeg ikke ville se endnu en sommer.
-Skade lever af mænds frygt. -Ikke desto mindre er det sandt.
Jeg føler mit legeme svækkes for hver dag.
Om måneder, måske uger, er jeg borte, og Edward bliver konge.
-Han har vist sin formåen. -Han viste sit mod.
Og at han lader sig udnytte.
Du brugte ham til dit eget formål.
Nej, herre. Han svækkede fjenden.
Danerne blev standset. De angriber ikke til vinter.
I gør jeres søn uret, blot for at kunne bebrejde mig.
Uanset årsagen så har du Edwards gunst.
-Han holdt sit ord. -Ja.
Jeg beder blot om, at du ikke glemmer, hvad han gjorde.
Det glemmer jeg ikke. Ej heller, at hans fader tog alt,
der tilhørte mig.
Drag hvorhen du vil, blot ikke Wessex. Bebbanburg, om du vil.
De lande er så fjerne som altid.
Ganske som England, herre.
Danerne forlader aldrig disse kyster.
Aldrig.
Jeg drager til lady Aethelflaeds gård.
Hun er stadig i fare, tror jeg.
Min konge.
Hent Cnut. Han skal se det her.
KONGERIGET EAST ANGLIA
-Haesten ligner en besejret mand. -Han ligner lort.
Han har min kvinde.
-Haesten, min ven. -Cnut.
Peg din pik i en anden retning, Blodhår.
Kvinden er min, tag ikke fejl.
-Hvad er hændt? -Jeg har mistet alt, du ikke ser her.
Over halvdelen af dine mænd.
-Og Dagfinn. -Hvordan?
Alfred er i live, sådan. De kom om natten i tusindvis.
-I live? -Uhtred er med ham.
-Hvem siger, at Alfred lever? -Jeg!
Jeg så ham til hest, så stærk som nogensinde.
-Det må være noget sludder. -Han er i live!
Modsat halvdelen af mine mænd.
Hvis Uhtred er med Alfred, så er det allerede forbi.
Intet er forbi. Intet! Vi er stadig stærke.
-Hvorfor har du Skade? -Skade er uvigtig.
-Haesten skånede Uhtred. -Hold mund!
-Det er sandt. -Det rager os.
Han kunne have dræbt Uhtred og prinsessen,
men han attråede mig.
Han tænker med sin pik.
-Er det morsomt, Blodhår? -Sikken tunge.
Hun er min. Jeg mister ikke mere!
Vi skal forestille én hær.
Hvil, mens vi tre rådslår om, hvad vi gør nu. Et krigsråd.
Mener du os fire?
Et ord mere, Aethelwold, så ryger dit hoved.
Nuvel.
Ikke et ord mere.
AETHELFLAEDS HERREGÅRD I MERCIA
Har du ingen sult?
Jeg hungrer ikke efter gilde.
Hvad holder du? Thors hammer?
-Ja. -Fra Ragnar den Frygtløse.
-Har jeg fortalt dig om ham? -Et par gange.
De er sammen, fader og søn i Valhal.
Er det ikke det, du tror?
Jeg må drage hen til ham. Mine mænd bliver her.
Uhtred, jeg ved, hvad du har ofret for at undsætte mig.
Jeg ved, hvad det har kostet.
Det var mit valg, frue.
Jeg ønskede det.
Jeg så gerne, at du og dine mænd slog jer ned her i Mercia.
Jeg kan udvælge jorde...
Tak, frue, men sig ikke mere.
Hvor bliver fangerne ført hen?
Til salen for at blive fodret.
Kom med, lady Aethelflaed...
Var tungen, Dagfinn, eller den ryger!
Jeg bryder mig ikke om fjender inden for murene.
Jeg lader dig få fred.
-Osferth? -Han sover, som vi alle burde.
Når han er kommet sig, bør vi forsøge at finde Skade.
Endnu en gang.
Så længe hun er på fri fod, er du forbandet.
Danerne har Skade. Vi kan ikke nå hende.
-Vi jagter hende ikke i døden. -Døden finder os alligevel.
-Vil du sige noget, Sihtric? -Nej, han vil ej.
Blot at rigeligt af os er døde.
Du er en kriger. Døden følger med.
Jeg vil hjælpe Ragnar med at finde hvile.
Ragnars grav byder ikke på andet end spøgelser.
Hold øje med Aethelflaed, og hvil jer.
Ingen, der tjener Uhtred, kan hvile, før Skade er fundet.
Sihtric, du er fuld og træt.
Ja, træt af at marchere først mod nord så mod syd.
Og blive kaldt forræder og efterlade min hustru.
-For hvad? -Så rejs væk, knægt.
-Det mener du ikke. -Hvis du er utilfreds, så rejs.
Jeg har kæmpet for dig!
-Du nyder at kæmpe. -Og du er ligeglad med mig.
-Bliv eller ej, jeg er ligeglad. -Det mener han ikke.
Lad os alle sætte os ned.
Bliv eller rejs, Sihtric Kjartanson, det er dit valg.
Skal vi gå holmgang, Uhtred af Bebbanburg, så lad os.
Ingen holmgang, ingen kamp, kun søvn!
Søvn!
Herre Jemini!
Før fangerne ind til svinene og bind dem.
Sihtric!
Jeg rejser ved daggry, men vender tilbage.
Hvis du stadig er her ...
... så dræber jeg dig.
Hvorfor?
Han har forbandet os alle!
Hun har forbandet jer alle. Uhtred lod det ske.
Hold din mund.
Forlad ham. Det er din eneste chance. Du er dane, inderst inde.
Stille!
Du forlod din befæstning, og dine mænd forlod dig.
-Nogle af dem. -Du gik i Alfreds fælde.
Jeg hørte, at Alfred var død
fra din budbringer.
Det var Uhtreds fælde.
Alfred førte hæren til Beamfleot,
for det bad Uhtred ham om.
Alfred dør snart. Det er Uhtred, vi skal dræbe.
Han burde være død ved Dunholm. Ragnar var svag.
Hvis Wessex skal være vort, skal talismanen væk.
Uhtred af Bebbanburg skal dø.
Dagene er korte.
Vi er svækket, og Ragnars død er et tegn.
Wessex må vente.
Aethelwold, tag til Winchester.
Det kan jeg ikke. Det vil jeg ikke.
-Hvorfor? -Du har lovet os en saksisk hær.
-Indfri løftet. -Når Alfred er død, ja.
Aethelred af Mercia gør gerne oprør, som mange i Wessex.
Som lig kan jeg intet gøre. Alfred vil dræbe mig.
-Bed om tilgivelse. -Ingen ville lytte.
Så må du trygle!
Bring mig en saksisk hær.
Hvis Uhtred står med Alfred ved Winchester, så dræb ham.
-Dræb ham hvordan? -Som du dræbte Ragnar.
Min herre...
Han har ikke nosserne.
Cnut, du må lære at vare din mund.
Dræbte dette fæ Ragnar?
-Cnut spøger. -Mens han sov.
Han sov ikke.
Det var ham eller mig. Jeg er ingen tåbe.
Den viden forlader ikke dette bord.
-Er du delagtig? -Hans død er ikke min sag.
Ønsker du at lede?
Ragnar skulle aldrig have ladet Uhtred leve.
Han skulle aldrig have fået din kvinde.
Som nu er min kvinde.
Hvem skal lede Ragnars mænd?
Ragnars mænd tilhører Brida. De venter blot på hende.
Aethelwold, du rejser i morgen.
Skal jeg drage til Wessex og blive et lig
og fra graven samle en hær og dræbe landets største kriger?
Mjød, min herre?
Altid.
Tak, fordi du minder mig om min stand, Offa.
Min trofaste tjener.
Du og jeg skal på en rejse.
Jeg rejser til Winchester,
mens du rejser fra bonde til herre.
Det forstår jeg ikke.
Nej, for du er dum.
Som jeg har været det.
Hvis du udfører denne opgave...
...venter der gods og titel, ealdormand Offa.
Jeg får dig ud, hvis du fører mig til din lejr.
Er du ikke længere svoren til Uhtred, knægt?
Uhtred er forbandet og fra forstanden.
Jeg er i gudernes vold. Det er deres vilje.
Er du med mig?
Jeg vidste, du kom.
Han kalder til mig i drømme.
Fra Niflheim.
Han beder om hjælp til at krydse til Valhal.
Det kan jeg hjælpe med.
Du er her for at få tilgivelse.
Du lod ham i stikken tre gange.
Det var skæbnen, ikke et valg.
Hvad gør du? Vi vil fryse!
Niflheim er koldere, end du kan blive.
Vi skal lide som Ragnar.
Du skal ikke føle noget behag.
-Jeg lægger mig til at sove. -Klædt i pels?
Giv mig din styrke...
...dit mod og din visdom.
Din kærlighed, broder.
Min er altid med dig.
Edward.
Du ser ren ud, bortset fra pletten her.
Moder, altså.
-Hun driller dig. -Stop.
Herre, jeg vil ikke forstyrre.
Der er noget, vi bør diskutere.
Sig frem. Kongen værdsætter ærlighed.
Jeg fortryder ikke, at jeg gav Uhtred mit ord
og holdt mit ord i slaget, der fulgte, i sejren.
Jeg indrømmer, at jeg gik for langt.
Jeg gik sågar mod jer.
Jeg vil bøde, som I finder det.
Uden min tilladelse lovede du mine folk til en forræder.
Du førte vor hær i et slag, jeg ikke godkendte.
Handlingerne var ikke en ætling værdig.
De var en konge værdig.
Wessex bliver snart dit.
Det er stærkt, men England er skrøbeligt endnu.
Dets fremtid bliver ikke sikret blot ved slag og hære,
men gennem pagter.
Vi ønsker, at du møder lady Aelflaed.
Det er på tide.
Det vil styrke Wessex og kronen.
Din krone.
Jeg vil gøre mit yderste...
...for Wessex og min konge.
Kender du dem?
De ligner daner.
-Ja, men kender du dem? -Nej.
Vi må væk. Vi spiser senere.
Hvorhen?
Til en lorteflække på vejen til Legaceaster.
Jeg ved ikke, hvordan vi kan hjælpe Ragnar.
Men jeg genoptager først mit liv, når jeg har forsøgt.
Hvad er der i landsbyen?
En sandsiger.
Husker du Storri?
-Storri er et røvhul. -Det er han.
Men han var Ubbas sandsiger, en høvdings sandsiger.
Han vil vide, hvordan man når en fortabt kriger.
De er væk.
Vi kan nå landsbyen om to dage.
Ja.
En pil til, og det vil koste jeres øjne! Jeg ved, hvem der sendte jer!
Gør du?
Fortæl Cnut, at jeg vender tilbage.
Cnut vil have danedræberen dræbt.
Han er med mig, under min beskyttelse.
Hans hoved er sin vægt værd i sølv.
Jeg har et lille hoved.
Kom frem.
Uhtred er min at dræbe. Når jeg vil det.
Gå, mens I stadig har jeres kugler.
Cnut får at høre, at du beskytter ham.
Cnut får mine folk, når jeg vender tilbage.
Han ved, hvad det betyder.
Gå!
Du forandrer dig ikke.
Jeg skånede dig for Ragnar.
Uhtred er redet mod nord til Ragnars grav.
Alene eller med sine mænd?
Alene.
-Hans mænd er blevet hos Aethelflaed. -Jaså.
Han har behov for vejledning fra Gud.
Herre, jeg kunne døbe Uhtred tusind gange,
men han ville ikke finde Gud, kun fisk.
Min søn får brug for ham.
Det piner mig at sige, men det er sandt.
Edward får brug for Uhtred.
Han må forblive fredløs, indtil jeg er borte.
Er det jeres ønske?
Ja, men jeg kan kun sige det til dig.
Det kan ikke være en befaling.
Min hustru vil modsætte sig ethvert bånd mellem Edward og Uhtred.
Edward må træffe sit eget valg efter dit råd, fader Beocca.
Ja, herre.
Lader du Cnut få dine mænd?
-De er mine mænd. -Bliver du Cnuts kvinde?
-Det rager ikke dig. -Men bliver du det?
Jeg må overleve. Mænd følger ikke en kvinde længe.
Men Cnut? Han er en væsel.
Hvad foreslår du da?
At du får dem? At vi angriber Bebbanburg?
Det vil aldrig ske, for du er sakser.
Han er en væsel. Du fortjener bedre end Cnut.
-Det er din tur til at skide. -Jeg skal ikke skide.
Så lad os finde Storri, den lort.
Det er anden gang, vi leder efter Storri.
Sidst fik han en gren i røven som afskedsgave.
Det glemmer jeg aldrig.
-Vi var så unge. -Vi var daner.
-Skal vi ride om kap? -Hvorfor?
-Hvorfor ikke? -Pattebarn.
-Bange for at tabe? -Pattebarn.
Gisela er i mine tanker, når jeg vågner, og når jeg falder i søvn.
Det forstår jeg.
Jeg burde hade Ragnar for at bedrive hor, men det kan jeg ikke.
-Du elskede ham. -Højere end han anede.
Jeg kan ikke udstå tanken om, at han er i Hel.
Jeg forlader dig ikke, før vi har hjulpet ham.
Eller du har dræbt mig.
Så må vi skynde os, for jeg dræber dig nok snart.
Jeg kan ikke tilgive dig...
...for at svigte ham.
-En gang. -Tre gange.
Jeg begik én fejl. Jeg var et år i Alfreds tjeneste.
Du gav dit liv.
Den anden gang havde jeg intet valg.
En mand har altid et valg.
Ved slaget ved Ethandun
blev Ragnar taget som gidsel
og sendt nordpå af Alfred for at befri mig.
Jeg var der jo.
Ragnar reddede mig,
og så red vi ud for at redde Gisela.
-Hvorefter jeg dræbte en præst. -Fint.
Fordi Ragnar ikke forhindrede det,
fordi jeg var Ragnars ansvar, bebrejdede Alfred Ragnar.
Han ville have ham dømt og henrettet.
Jeg havde valget mellem at sværge troskab til Alfred og min broders liv.
Det fortalte du ikke Ragnar.
Fra Ragnar...
...og fra mig.
Jeg har altid elsket dig.
Ikke som en hustru.
Ikke længere som hustru.
Du er mit halve liv.
Og hele din galskab, sagde du.
Sandt.
Er det her? Finder vi Storri her?
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Jeg kan se ham.
Guderne er med os.
Er det fra din hustru?
-Hvad er der galt? -Det er skidt.
Mjøden?
Din hustru vil føde mange børn, men ingen levendefødte.
Guderne kan være grusomme.
Du må kunne gøre noget.
Find en ny hustru.
Jeg afskyr ham.
Vi behøver ham.
Kom ikke nærmere!
Jeg har evner!
Storri, du har høns og en ged, og du lugter.
Intet andet.
Uhtred Ragnarson.
Dig kan jeg også huske.
Ja, det kan jeg.
-Vi ønsker blot din viden. -Mod dit liv.
Hun ydmygede mig.
Du ydmygede mig med en gren.
-Jeg sked blod i dagevis! -Storri!
-Vi betaler. -Vel gør vi ej!
Vi gør dig intet ondt, og vi betaler.
Hun holder sig langt fra min røv, er I med?
Sværg!
Hun holder sig langt fra din røv.
Jeg holdt af unge Ragnar og hans fader, den Frygtløse.
At han er fortabt i Niflheims kulde...
Den skæbne fortjener ingen kriger.
-Vil du hjælpe os? -Jeg ville gerne.
Det vil kræve at gå med guderne
og bede om en løsning, igen og igen.
-Hver gang koster. -Vi vil ikke udplyndres.
Nej, men I vil redde unge Ragnar, ikke sandt?
Vi får et svar i aften, eller du dør i aften.
Må hun tale sådan til mig?
Hjælp os, og du får betalt, men det skal være i aften.
Lad mig forberede mig. Heldet er med jer.
Jeg har alt, jeg behøver. Unge Ragnar får del i det held.
Vi må ofre en høne.
Ikke den lille. Den har et navn.
Hvad hedder hun?
Mon ikke han puler den?
Storri?
Han er væk.
Jeg flygtede af gammel vane.
Min forbandelse. Den blev vel til virkelighed?
Det gjorde den.
Den kostede mig min familie og husbond.
Lad mig råde bod på det. Jeg kan hjælpe Ragnar.
Jeg holdt af ham.
Dræb mig ikke.
Lad hende ikke dræbe mig. Hun vil gerne.
-Han siger, han kan hjælpe. -Ja.
I tror nok, jeg frygter døden, men nej.
Til tider ville jeg byde den velkommen.
-Jeg er næsten færdig. -Hvad bruger du?
-Kræver det ikke svampe at gå med guderne? -Jo, svampe er afgørende.
Dette bryg tjener et andet formål.
Hvilket?
Så jeg bedre kan skide.
-Du holder os for nar. -Nej.
Måske gør jeg.
Måske var det gift, der tager mig af dage.
Jeg driller, men det hjælper med at skide.
Sig, hvordan vi hjælper Ragnar. Ellers sprætter jeg dig op.
-Jeg ved hvordan. -Sig det!
-Og intet andet. -Nuvel.
Gudinden Hel...
...vil slippe din broders sjæl...
...men kun i bytte mod en anden.
Du må dræbe ham, der dræbte Ragnar.
Manden, der nægtede ham.
Lad klingen smage Ragnars blod.
Kun med den klinge må du dræbe manden, der sendte ham til Hel.
Kun således slipper han fri, så han kan sidde til bords i Valhal.
Ragnar er død. Hans blod er sort, blot støv.
Findes hans blod i andre?
Thyra.
-Hvem er Thyra? -Ragnars blodsøster.
Således må det være.
Betal mig rundhåndet, og lad mig være i fred.
Tak.
Jeg vil spørge om noget.
-Jeg betaler. -Spørg.
Hvordan dræbes forbandelser?
Jeg vidste det. Jeg så mørket på din skulder.
Det er dit.
Har du noget til mig, Uhtred?
-Brida, nej! -Stol på mig!
Rør ham ikke!
Stol på mig. Gør ikke noget.
Lad være!
Brida?
Jeg brød forbandelsen, som man skal.
Dræb troldkarlen uden at bryde huden.
Uden en blodsdråbe. Gør det samme med Skade.
Eller gør hende til din kvinde.
-Hvornår forbandede han dig? -For længe siden. Vi var unge.
Han forbandede mig, så jeg stak en gren op i røven på ham.
Jeg har været gold lige siden.
-Du brød forbandelsen. -Hvad det så end hjælper.
Hvorfor ikke før?
Fordi jeg var en kriger først.
Fordi jeg er en tåbe.
Nej, du er ej. Du er en modig kriger.
Jeg kunne bryde forbandelser, før du kom til Dunholm.
Jeg undlod at sige det, for så var du ikke blevet.
Jeg ønskede, at du skulle lide.
Jeg elskede dig, men det er ovre.
Jeg tror dig ikke.
Vi er ét, du og jeg.
Da jeg tog din hånd på trapperne i Eoferwic,
da blev vi ét.
Du kan afsky mig, hade og foragte mig...
Men kærlighed er udødelig.
Den lever videre.
Jeg finder Skade og dræber forbandelsen.
Så finder jeg Thyra.
Jeg finder Ragnars morder.
Og så sender vi ham til Valhal?
Når jeg engang ser dig på valen, dræber jeg dig uden tøven.
Det betyder ikke, at du ikke elsker mig.
Tekster af: David Ibsen