ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Етельвольд уклав угоду з данцями,
сподіваючись посісти місце хворого Альфреда.
Я можу стати мостом між саксами й данцями.
-Ти повернешся до Вінчестера. -Альфред уб'є мене!
-Етельвольд там із данцями? -Так.
Гестен забрав відьму Скейд.
Але її влада над колишнім володарем Кривавоволосим триває.
Я теж в полоні її закляття.
Вона прокляла вас усіх, і Утред це дозволяє.
Я повернуся.
І якщо ти все ще будеш тут, я тебе вб'ю.
Мої люди мені більше не вірять.
Утреда проклято, і він втратив розум.
Ти зі мною чи ні, Дагфінне?
Навіть Сітрік мене покинув.
І ти знову проклятий,
Утреде з Беббанбурґа. Ти згаснеш.
Після безславної смерті мого брата Раґнара...
Ні, Раґнаре!
...його дух опинився в Ніфлгеймі.
Тож із Брідою ми навідалися до провидця Сторрі, щоб знайти шлях звільнити його.
І тепер ми маємо повернути його туди, де йому місце, - у Вальгаллу.
Треба вбити того, хто вбив Раґнара.
Усе залежить від долі!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
СОЛТВІК
ДРОЙТВІЧ, МЕРСІЙСЬКИЙ МАЄТОК ЕТЕЛЬФЛЕДИ
-Подай мені елю, рабе. -Ось.
Що таке?
Тобто хто це?
Осферте.
-Ти повернувся. -Повернувся.
-Це добре. -Я повернувся.
Сітрік?
Зник.
Уже давно.
Із полоненими, володарю.
-Добре подорожував? -Так.
Тепер я знаю, що робити.
-Осферте. -Володарю.
-Ти ще живий? -Звичайно!
Дістатися Скейд буде майже неможливо.
Вона в оточенні 2000 чи більше данців.
-Це можна влаштувати. -Як?
З Божою допомогою.
Жартую. Я ще не вирішив.
Коли?
Як тільки я відпочину.
Як тільки ти відпочинеш, ти підеш зі мною.
Це наказ.
Утреде.
-Від'їзд Сітріка... -Зрада.
Це вплинуло на людей.
Вони гадають, ти маєш розділити провину.
За себе й за свій похід за Скейд.
Деякі з них можуть не захотіти знову за нею йди.
Подумай про це.
Я годую твоїх людей, як ти й просив. Ти можеш виступити через день чи менше.
Думав, ти проситимеш мене залишитися довше.
А ти не заперечуєш?
Хочеш заперечень?
Ні.
Написав мій чоловік.
Скоро завітає до мене.
Схоже, невідкладні справи.
Тоді я залишуся, доки він не поїде.
Ні. Твоя присутність лише погіршить становище.
-Що вже гірше за бажання тебе вбити? -Я не ховатимуся.
Це мій маєток, і тепер я знаю, з ким маю справу.
Утреде?
Зупиніться.
Слухайте.
Він зник.
Наче випарувався.
Умієш користуватися?
Гострим кінцем уперед, як сказав би Пірліґ.
Маємо розділитися.
Розділимося.
Гострим кінцем уперед.
Там!
Стріляй! Туди!
Я тебе знаю.
Знайоме обличчя.
Досить звичайне обличчя.
Ти з Вінчестера.
Питайте, що завгодно, я казатиму правду. Присягаюся!
Хоробрий чолов'яга.
Я ж не дурень.
Ти був у Дунхольмі.
Ти людина Етельвольда.
Так, володарю.
Він послав тебе зробити що?
У...
Убити вас, володарю.
І я радий, що план провалився.
-З тріскотом. -Я радий!
Я хочу знову побачити дружину й дітей.
Невже це погано?
Коли ми залишили Вінчестер, я не знав, що ми прямуємо до данців.
Навіщо Етельвольд послав людей убити володаря Утреда?
Бо Утред - меч і щит Альфреда.
Згляньтеся, леді, у мене не було вибору.
Оффо, ти передаси данцям повідомлення, а я залишу тобі життя.
Володарю?
Твоя сім'я у Вінчестері стане моїми заручниками,
якщо в тебе буде спокуса зійти зі шляху.
Ні, володарю... так, володарю. Яке повідомлення, володарю?
Ти повернешся до Етельвольда, Гестена, Кнута й Кривавоволосого.
Ти скажеш їм, що Утред із Беббанбурґа прийде,
як привід уночі...
і вони помруть, як помер мій брат.
Я відправлю їх усіх у Ніфлгейм.
Я це зроблю, володарю. Присягаюся.
Ти це зробиш.
Як Сітрік, деякі з вас сумніваються в мені!
Я розумію чому.
Були часи, коли я й сам сумнівався в собі!
Ті часи минули.
Я володар без багатства, без землі.
Я не можу запропонувати вам ані срібло, ані стіни фортеці,
за якими ви б гладшали і ледачіли.
Підете за мною - і я проведу вас важкими й жорстокими стежками.
Але це шлях, який веде до єдиної речі,
якої бажає справжній воїн...
до слави.
Підете за мною - і мій меч та вірність ваші.
Чи ви данці, чи сакси,
присягаюся, я помру, захищаючи кожного й будь-кого з вас.
Я чітко усвідомлюю, що маю робити.
Але без вас я не зроблю це.
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Що тепер?
Упевнений, що б це не було, це ще не мій кінець.
Це Етельвольд, володарю. Він повернувся.
Отче Пірліґу, я хочу говорити з королем.
Я хочу говорити з королем! Я не припиню вимагати.
-Тоді з отцем Беоккою. -Він зайнятий.
Тоді з кимось із Вітенагемоту! Навіть із Едвардом!
-Кажуть, він одружується? -До того часу ви вже будете мертвий.
Тоді я подаю прохання тобі, отче Пірліґу. Мене неправильно зрозуміли!
Краще проведіть час у молитві.
Альфред у небезпеці...
з боку тих, хто хоче зла Вессексу.
Таких людей, як ви?
Якщо б я хотів заподіяти зло Альфреду, навіщо повернувся один?
Без меча!
Я викинув його біля воріт!
Без надії!
Навіщо попереджати данців, що ми їдемо?
Хто питає? Люди чи Фінан?
Я питаю, але люди хотіли б знати.
Щоб вони хвилювалися. Вони знають, що я йду, але не знають, коли прийду.
Я влаштую їм безсонні ночі.
А коли вони нарешті заснуть,
їм снитиметься крижане пекло.
У пеклі палає вогонь, володарю.
А ти що робиш?
Сподівалися поїхати без мене?
Жодного шансу.
ГУНСТАНЕСТУН
ГУНСТАНТОН, КОРОЛІВСТВО СХІДНА АНГЛІЯ
-Що тобі треба від мене? -Я хочу знати деякі речі.
Цей напад на Вессекс...
Коли знаки сприятимуть, і ми нападемо,
хто з нас, данців, здобуде славу?
Ти бачила смерть Альфреда.
Ти казала, що я скину його з коня
й встромлю сокиру йому в серце.
Я не раз пив твою кров.
А тоді кинув мене, щоб я переходила з рук до рук, наче келих.
Кожен із вас такий самий нікчемний, як і решта.
Гестен лише хоче тебе трахнути.
Він не довіряє тобі, не вірить у твою силу.
Ти покинув мене. Шлях змінився.
Так, я схибив один раз!
Більше цього не буде.
Гестен не зрівняється зі мною силою чи духом.
Але я належу йому.
Він не зробить тебе королевою.
Лише я переможу Альфреда.
Зараз доля Альфреда - померти в ліжку.
Лише я переможу Утреда.
Ти знаєш, це правда.
Я тобі ніколи не брехала, Сіґурде.
Але кого й чого ти бажаєш,
ти не отримаєш, доки Гестен живий.
Ти маєш убити його.
Подобається дивитися?
Чому відьма їсть із нами?
Бо Кривавоволосому подобається дивитися, а це все, на що він здатен.
Вона - проблема.
Бажаєш моєї смерті?
Кому це буде на користь?
Кожному з нас.
Усім нам.
Включаючи Утреда?
Він так добре тебе трахав, що тепер ти говориш за нього?
Ти мені набридла, відьмо.
Сітріку.
Відповідай мені:
Утред бажає моєї смерті?
Він не вирішив.
Він не знає, чи трахати йому тебе, чи вбити.
-Він тебе боїться. -Бо вона - отрута.
Вона вас усіх тримає за яйця.
Повірте.
Бріда - твоя жінка чи ні?
Скоро буде.
-Через мене вона повернулася. -Скоро?
Її люди будуть моїми.
Скажи їй притримати язика.
Розкажи їй про свою дружину...
за морем.
Ти зрадив Утреда. Чому?
Бо він втрачає людей і розум.
Він прийде по мою жінку?
Він боїться прокляття й хоче його позбутися.
Так, він прийде, я впевнений.
Але він уже не той воїн, яким був.
Можливо, тепер він небезпечніший?
Більш невгамовний, володарю.
Не здатний планувати.
Саме тому я тут.
Гадаю, я дав тобі достатньо часу.
Посидіти біля могили,
поблукати землями.
-Коли? -Коли що?
Коли твої люди
стануть нашими?
Союз зробить нас вищими за Гестена й Кривавоволосого.
Це не досягнення.
Ними керують їхні члени. Вони думають лише про Скейд.
Тоді як я думаю лише про Бріду.
Нехай марять провидицею.
Нехай підуть одне проти одного.
Розбрат буде нам на користь.
Тож я запитую...
коли?
Сьогодні.
Зараз.
Едварде, не смикайся.
Немає потреби нервувати. Ти в найвигіднішому положенні.
Мамо, я не нервую.
Сподіваюся, вона чемна.
Упевнений, Ельфледа доведе, що вона гарна партія.
Стій рівно!
Пане королю. Леді.
Пане Етельгельме. Ви знайомі з Едвардом.
Так.
Дозвольте представити мою дочку Ельфледу.
Пара залишатиметься під час переговорів,
чи нехай відпочинуть в іншій кімнаті, під наглядом, звичайно?
Чудова думка, володарю.
Едварде, покажи леді Ельфледі внутрішній дворик.
Спокійне місце.
Пропоную розпочати торгуватися.
-Я можу сісти? -Так, звичайно.
Обожнюю торгуватися.
Вам не треба боятися палацу або Вінчестеру.
Я сподіваюся, ми знайдемо щастя.
Я не дам вам приводу боятися мене. Якщо страх - причина вашого мовчання.
Я не боюся, володарю.
Але слова, іноді, бентежать.
Я не хочу сказати щось дурне.
Упевнений, що не скажете.
Мій батько боїться цього.
Він не припиняв це повторювати весь шлях від Вілтаншира.
Можливо, мені не слід цього казати?
Гадаю, вашому батькові й моїй матері
варто було б знати більше про цінність мовчання.
Я теж хвилююся щодо слів.
Я поки що не впевнений, що мої слова мають вагу.
Коли я стану королем, підбиратиму їх з усією ретельністю.
Добре буде, якщо моя дружина робитиме те саме.
Пробачте мою прямоту, володарю.
Але мені ціна за наречену, яку ви пропонуєте за дочку, здається низькою.
Так само як і ранковий подарунок Едварда їй.
Обидві пропозиції щедрі на срібло. Вона виходить за майбутнього короля.
Ранковий подарунок - це її захист від загроз попереду.
Від тих, про які ми знаємо,
і тих, які можуть виникнути.
Не в образу вам скажу,
що Едвард - не ви.
Він ще не король.
Це рішення залежить від Вітенагемота.
Він показав себе при Біамфлеоті, і ніхто не зважиться сказати інакше.
Я не піддаю це сумніву.
Він керував, як король.
Він сам приймав рішення.
І все ж таки.
Час, коли влада переходить від старшого до молодшого короля, чреватий небезпекою.
Положення Вессексу може змінитися.
Висловлюйтеся чітко.
Я гадав, я висловився.
Інші претендують на ваш трон.
Ваш племінник Етельвольд серед них.
Етельвольда ув'язнено, і з ним розберуться.
Едвард стане королем.
Але ризик є, володарю.
Така моя думка.
Як щодо безпеки моєї дочки тоді?
Весільні подарунки мають відповідати ризику.
Етельвольд не становить загрози Едварду.
Він зрадник, і його буде покарано з усією суворістю.
Ельфледі нічого не загрожує.
Але я розумію глибину вашої любові до дочки.
У якості доброї волі я підвищу ціну за наречену на третину.
Це стільки срібла, щоб устелити майже весь Вілтаншир, вірно?
Дякую, володарю.
У нас звістка з Мерсії.
-Що таке? -Послання від убивці данців.
Тебе послав Утред?
Так, леді.
І що за послання?
Він передає...
що прийде по вас, володарю.
По всіх вас.
Уночі, наче нічний привід.
Він сказав, що ви помрете так само, як помер Раґнар.
Він каже...
що всіх відправить у Ніфлгейм.
-Я кажу: нехай приходить. -Так.
Згодуй його кишки крукам Одіна.
Я принесу в жертву цього саксонського покидька.
Зробив би це у Феарнгемі.
Чую щурячій писк.
Я сказав, що приносити Утреда в жертву
треба було у Феарнгемі.
Але ти вирішив утекти.
Гестене, ні.
Думай, що кажеш.
Ти втік, чи не так?
-Побіг. -Кривавоволосий нічого не кажи.
Я втратив людей на полі бою!
А ти, дурню, втратив людей і фортецю!
Але я зміг зберегти свою жінку.
Закрий рота.
-Показати, як я її трахаю? -Закрий рота!
Іди до мене, Кривавоволосий, я буду ніжним!
Іди до Гестена - і я зроблю тебе сучкою!
-Ми битимемося, ти і я. -Кривавоволосий, годі, облиш це.
Хочеш, щоб я відтрахав тебе під час бою, Кривавоволосий?
Ми битимемося! Зараз!
-Якщо ти хочеш саме цього, гаразд! -Бийся зі мною!
-Влаштуймо бій! -Гестене!
-Я виріжу серце з твоїх грудей! -Готуйся!
Я готовий.
Я готовий!
Тоді влаштовуємо бій.
Бачу, це село дещо відрізняється від тих, що ми проїжджали.
-Воно квітне. -Квітне у самому серці Данелагу.
Щось пити схотілося.
КРОВЛЕНД, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Кожен тут розжирів, як масний єпископ.
-Масний єпископ? -Масний єпископ.
Якісь проблеми з цим?
Ти?
Ти хто такий?
-А ти хто? -Я Ґутлак, тан цього місця.
Я Утред із Беббанбурґа.
Ніколи не чув.
Ми служимо леді Етельфледі, а значить, Мерсії.
-Як і ви, без сумніву. -Ми мерсійці, так.
Товсті мерсійці.
-Що вам треба? -Їжі й елю.
Місце поспати й відпочити трохи.
Сподіваюся, наші ліжка будуть теплішими за прийом.
Ніяких мечів. Залиште вашу зброю біля коней.
І мої двері для вас відкрито.
Я не віддам тобі свого меча. Але дам тобі слово.
Ми тут заради їжі, елю й відпочинку, і все.
Дуже добре, але знайте,
-ми не дуже привітні... -До чужинців із мечами?
Саме так.
А зараз він відправить посланця до данців.
І це може бути нам на руку.
Добру землю я віддав своїй дружині.
Одного дня я заберу її назад,
поховавши дружину під нею.
Примусь її вподобати тебе, Альдгельме.
З якою метою, володарю?
Трахни її, якщо хочеш.
З якою метою, володарю?
Переспи з нею - і тоді я розлучуся.
Станеш моїм шпигуном.
Ваша пропозиція неприйнятна.
Все ж таки, 30 людей буде надіслано вас охороняти.
Ваших людей.
У ваш маєток проникли злочинці, моя люба.
На ваше життя скоєно замах.
Хочете, щоб я звільнила вас від відповідальності
за мою безпеку письмово?
Моєї охорони достатньо.
Де ваша дочка?
Напівданка?
Ваша дочка не напівданка.
Вона виглядає данкою.
Ми забавляємо тебе, Альдгельме?
Я просто подумав, що ви теж виглядаєте данцем, володарю.
Їжа нестерпна.
Піду, вирву.
Не дратуйте його, леді.
Він значно небезпечніший, ніж ви гадаєте.
Я маю вам сподобатися.
Може, заспівати пісню?
Можливо, іншого разу.
Я захоплююся вами, леді.
Навіть більше.
Погодьтеся на людей Етельреда.
На половину з них, і я оберу їх сам.
Вони будуть вірні лише вам, присягаюся.
Я починаю вірити, що ви хороша людина, володарю Альдгельме.
Не зовсім, леді.
Ще тепла.
Він знає, що ти тут?
Не має значення.
Ти знаєш мене.
Ти віриш у мене.
Я хочу лише...
твоєї перемоги.
Ти маєш виграти мене.
Ти знову будеш моєю.
Він надто повільний, йому не виграти.
-Він не має виграти. -Він не виграє, присягаюся.
Він не зможе виграти.
Ніколи.
Я маю йти.
Ну ж бо!
Бій на смерть.
Вальгалла очікує на одного чоловіка.
Так!
Готові?
Так!
Тоді...
починайте.
Кого ти хочеш бачити переможцем?
Мне не призначено для жодного з них.
Убий його!
Убий його зараз!
Іди сюди.
Іди до Гестена!
Вона - отрута для чоловіків.
Ми поховаємо його.
Як воїна!
Він пирує у великій залі разом з отцями!
Поховайте його.
Веселіше було на похороні мого батька.
-Ти знав батька? -Знав його кулак.
Вони тут, володарю.
Бачу: ти наглядаєш.
Обходимо позаду.
Скажи Утреду, що його оточено.
Люди зі зброєю, володарю, деякі з луками.
Він відправив свого посланця, а тепер хоче затримати нас тут.
У середині пивної? Могло б бути й гірше місце.
Ґутлак на стороні данців.
Дізнавшись, що ми в пастці, вони прийдуть убити нас.
Це й добре!
Буде менше людей у таборі. Ми їх відволікаємо.
І нас оточено.
Пильнуй за дверима.
Володарю.
Осферте.
-Утреде, я хочу лише поговорити. -То говори.
Я не хочу битися.
Шкода.
Ніщо так добре не завершує вечір у пивній, як гарна бійка.
Чи, можливо, жінка?
-Можливо, жінка. -Вас замало.
Виход перекрито, а в нас стріли.
Ви маєте здатися.
Здайся - і твої люди житимуть.
Їм потрібен лише Утред.
Ти зрадник, Ґутлаку.
Тобі не втекти!
Кажу ще раз, нам потрібен лише Утред.
Ви всі вільні люди, вільні обирати.
Ми з тобою, володарю!
Загородіть двері.
Паняночки.
Наверх не можна, володарю. Нас дістануть лучники.
Кинь мені сокиру.
Що далі, володарю?
-Несіть вогонь! -Швидко!
-Він обожнює спалювати. -Пекло саме для нього.
Фінане.
-Вогонь! -Допоможіть мені! Ні!
Ворушись.
Дах!
Усе згорить! Ворушіться!
Несіть воду. Рятуйте село.
Стійте! Залиштеся зі мною!
Боягузи!
Ще!
Ми спалимо все село, якщо треба!
Володарю!
Відпустіть їх! Рятуйте пивну!
Відпустіть мене, володарю.
Данці змусили мене скоритися. Я не мав вибору.
Ніколи не забувайте!
Ви служите леді Мерсії.
Першій і останній!
Гестене!
Утред поряд.
Тож він іде по нас.
Він у пастці в селі тана вгору по річці.
Нам би убити його разом, але один має залишитися тут.
Тоді він твій, друже. Убий його.
Іди й зароби собі славу.
Ми маємо вбити убивцю данців!
Вітенагемот забрався вислухати ваше прохання, володарю.
Ви ж цього хотіли.
Я радий бути вдома, пане королю. Не очікував на такий людний прийом...
Етельвольде, тебе звинувачено в змові з данцями
проти Вессексу й Мерсії.
Так, володарю. Так і має здаватися,
але це неправда по суті.
Отче Беокко.
Коли я їздив до Дунхольма, фортеці Раґнара Раґнарсона,
там мене зустрів Етельвольд власною персоною.
Я був радий вас бачити, отче.
Він вільно почувався серед данців,
навіть коли ті планували напад на Вессекс.
Я боявся за своє життя.
У Східній Англії його бачили з данцями Сіґурдом Кривавоволосим і Гестеном.
-І Кнутом. -Ти!
Ти уклав угоду з цими данцями,
щоб посісти цей самий трон, як їхня маріонетка.
Що скажеш?
Володарю, я був серед данців і не заперечую це.
Але все зовсім не так, як розповідає отець Беокка.
Ти обожнюєш історії. У що ти хочеш, щоб ми повірили цього разу?
Володарю, під вашою опікою я став чоловіком.
Я добре послужив вам у битві, так?
Я шпигував серед данців, щоб привезти їхні таємниці додому, до Вессексу.
Вислухаємо його!
Я їздив до Дунхольма...
щоб брехнею змусити данців повірити, що я повернувся проти вас.
Вони повірили й відкрили свої плани.
Там був Утред.
Насправді, саме Утред нас зрадив!
Мій гріх - марнославство, а не зрада.
Утред повернувся в Мерсію.
Він ще раз добре послужив при Біамфлеоті.
Ми зараз обговорюємо злочини Етельвольда, а не Утреда.
Не можу стверджувати, що за час із данцями
мене ніколи не спокушало яблуко, яке мені пропонували.
Але, спостерігаючи за ними, я зрозумів, що вони язичники.
Те, що вони робили, неприродно.
Волосся.
Я б ніколи не перейшов до них і прийшов попередити вас, володарю.
Навіть порадити вам.
Але більше за все я тут, щоб бути біля вас.
І вони дозволили вам залишити табір без будь-якого опору?
Я вас не знаю,
але мені не дозволяли залишати табір. Не зовсім так.
Я сказав їм, що вб'ю Утреда.
Вони його бояться.
Як і мають.
Він небезпечний для всіх нас.
Якщо ви справді шпигували за данцями,
чому не повідомили короля про свої наміри?
Володарю, хто знає, які таємниці він їм розкрив?
Його потрібно судити.
І стратити.
Які таємниці данців ти нібито дізнався?
Вони чекають на вашу смерть, володарю.
Хочуть скористатися безладом, що настане.
Я хочу дати клятву вірності принцу Едварду.
Король бажає помолитися щодо справи.
Краще б ти залишався з данцями.
Він говорить до вас, пане королю?
Я запитав, але не отримав відповіді.
Вітенагемот чекає.
Я мав би зробити більше, щоб він не заблукав.
Ви зробили все, що могли, володарю,
для такого створіння, як Етельвольд. Йому бракує мети.
Треба було дати йому мету.
Схоже, він її знайшов сам.
Він слабкий.
Прийміть це.
Від нього несе гріхом.
Він зіпсований із самої появи на світ.
Помилки Етельвольда народжені моїми власними.
І мені випадає судити його.
Ніхто не міг би бути великодушнішим за вас.
Навіть його власний батько.
Мій брат, якого я любив.
Як я можу забрати життя його сина?
Слабкість має бути покарано.
Можливо, краще нехай Бог судить свого слугу Етельвольда.
Він не має жити!
Люди вважатимуть вас слабким.
То мені забрати життя племінника, щоб довести протилежне?
І відійти від християнського милосердя, коли кінець так близько?
І опинитися перед зачиненими дверми раю?
Ніколи, володарю.
Етельвольд вважає себе королем.
Він становить загрозу Едварду,
вашому сину.
Кнут. Він один.
І це вже добре. Менше людей у таборі.
Сіґебріте, дякую.
Можу я спитати?
Як дівчина, яку ти любив?
-Еджвін, так? -Так.
Її замкнено в монастирі.
Тоді як Едвард одружується на іншій без будь-яких перешкод.
Я б зрозумів, якщо б ти не зміг служити йому.
Але чи є в таких, як ми, вибір?
Король.
Підійди.
Етельвольде...
Я радий, що ти прийшов додому.
Це мій єдиний дім.
Я вирішив частково прийняти твої слова.
Дякую, володарю.
Ти кажеш правду. Данці не такі, як ми, поки що.
Ми живемо за законом Божим.
Він дарував нам безкінечну благодать
і незрівнянне милосердя.
Вессекс - святе місце...
місце нашого дому й врожаю...
справедливості
й жалощів.
Усе, що ми любимо,
усе, що ми побудували, -
усе тут.
Ця земля є уособленням Англії.
Ось що ти піддав небезпеці.
За те, що ти повернув очі до данців,
твоїм покаранням
буде сліпота.
Володарю, ви ж не серйозно.
Володарю, не може бути, щоб ви так вирішили. Пане королю.
Бачити - це бути мудрим.
Король бачить обома очима.
Етельвольд заслужив втратити два ока, але я буду милосердним.
Виколють лише одне око.
Щоб іншим Етельвольд зміг знайти шлях до спокутування.
Ні!
Володарю, благаю.
Я покаявся й віддався на вашу милість.
Я визнав свої гріхи. Благаю, володарю. Дядьку...
Стеапо.
Благаю, ні.
Ні, володарю! Будь ласка, ні!
Ні, зачекайте, прошу. Благаю, ні!
Прошу, ні!
Як тільки настане ніч,
навіть король привидів не знайде це місце.
Хтось іде.
Це Сітрік.
Є що мені сказати, хлопче?
Так.
Здавайся мені.
Ви нас розіграли.
Боже мій, вони нас розіграли, Фінане! Навіщо?
Якщо б ви не повірили, Осферте, ніхто б не повірив.
-Я вас провів! -Ні, я знав.
Ні, не знав. Я молодець?
Хіба що трохи.
Кажу тобі, я знав.
-Я сподівався: воно того варте. -Я теж.
Що дізнався?
-Ми бачили Кнута на дорозі. -У таборі лише Гестен.
А Кривавоволосий?
Мертвий.
Він бився з Гестеном, його вбила Скейд.
Святий Ісусе.
Вона справжня відьма.
Вона знає, що я поряд?
Так, і про обіцянку нічних привидів.
Але там забагато охорони.
Їй дозволено для своїх заклинань збирати трави біля дерева.
Дерева?
Це єдине дерево на іншому боці табору, його не пропустиш.
Скажи їй, що я тут, і приведи до дерева сьогодні.
А якщо вона відмовиться? Якщо Гестен завадить?
Вона не відмовиться, а Гестен не відмовить їй.
Ти ніколи не підводив мене, Сітріку. Побачимося біля дерева.
Пішли. Фінане.
Я знала: ви прийдете по мене.
Я готова.
-Я готовий. -Я готова.
Скейд! Чуєш мене?
Гестен. Убий його заради мене.
Не зараз, тікаємо.
Він тут, володарю! Утред тут!
За мною, хутко!
-Утреде, біжи! -На річці є човни!
До річки. Сітріку, ти поведеш.
Уперед!
На нас напали! Гестен наказує готувати кораблі!
Зараз! Відв'язуйте!
Пішли!
Сітріку, човен!
Дивіться, щоб не кренився, хлопці!
Готуйте весла!
Весла готові!
Весла уперед!
-І гребіть! -Гребіть!
Гребіть!
-Утреде, швидше! -Гребіть!
-Гребіть, як кляті раби. -Гребіть!
Гребіть!
І ще гребіть!
Добре, гребіть!
Переклад субтитрів: Олена Козар