EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Min bror Ragnar døde ikke som kriger, men blev myrdet på sit leje.
Han nægtes adgang til gudernes sale.
Han vil tilbringe evigheden i Niflheims kulde på grund af dig.
Lad klingen smage Ragnars blod.
Kun således kan han sidde til bords i Valhal.
Findes hans blod i andre?
Thyra?
Skade piner mig. Jeg kan ikke modstå hende.
Jeg vælger din sti, Uhtred Ragnarson, og din sjæls pinsel.
Selvom jeg har taget hende fra Haesten, hviler hendes forbandelse over mig.
Hun har invaderet mit hjerte og sind.
-Hun er giftig. -Hvordan dræbes forbandelser?
Man må dræbe uden at bryde huden. Uden en blodsdråbe.
Gør det mod Skade.
I Winchester er der arrangeret et politisk bånd for ætlingen Edward.
Men han har elsket og forladt en anden.
-Jeg er gift med Ecgwynn. -Vi håndterer din kone.
Du er Ecgwynn!
-Jeg konfiskerer børnene. -Nej!
De tilhører kirken og vil vie livet til Gud.
Edward har en skinsyg fjende, lord Sigebriht,
som begærer hans hemmelige kone, Ecgwynn.
Hun lever på et kloster.
Jeg ville forstå det, hvis du ikke ønskede at tjene Edward.
På sine danske herrers befaling er Aethelwold vendt tilbage til Wessex.
Jeg vil tale med kongen.
Men den døende Alfred kender til hans svig.
Aethelwolds mangler skyldes mine.
Min elskede broder. Hvordan skal jeg tage hans søns liv?
Straffen er blindhed.
Skæbnen betyder alt!
EFTER ROMANERNE AF BERNARD CORNWELL
Sæt din lid til mig.
Jeg har skuet Uhtred Ragnarsons genfødsel.
Jeg har set 50 mænd blive til 500, der blev til 5000.
Flere sluttede sig til dagligt.
Og jeg har set Alfred falde langt om længe, og Uhtred stige op.
Smag mig.
KONGERIGET WESSEX
Det har været en ære at ride ved fruen af Mercias side.
Piner det dig, at din kone er genstand for respekt?
Omend ikke respektabel.
Der vil være masser af øl og vin til brylluppet. Du bør afstå.
-Ynder du ikke, at jeg morer mig? -Jeg ynder ikke din beruselse.
Måske følges brylluppet af en begravelse. Den tanke kan gøre enhver ædruelig.
Må jeg spørge, Beocca, om han trives?
-Hvorledes trives vor konge? -Han er beredt på det, der end må komme.
Både Alfred og Edward er i mine bønner hver dag. Og om natten.
Du må være ængstelig, fader.
Hvad stiller kongens rådgiver op uden kongen?
-Jeg er også beredt. -Helt uden indflydelse.
-Det bekymrer mig ikke. -Uden værn.
Jeg har Gud. Andet behøver jeg ikke.
Og du har en hustru, fader.
Glem ikke din hustru. Af stærk dansk æt.
Det undrer mig ikke, at du truer en kvinde.
Fader Beocca, tilgiv mig mine synder.
Jeg vil lade dig bede.
Hvis det er grunden til dit besøg.
Jeg vil våge over dig. Med mit gode øje.
Jeg havde foretrukket kroen.
Beocca mistænker allerede en sammensværgelse.
Fordi han er frygtsom. Ligesom hele Wessex er frygtsomt.
Kongen er døende, og et barn skal træde i hans sted.
Hvad mener du om sagen?
-Om Edward? -Og hans kroning.
Det er witanets formål at udpege en konge.
Sandt.
Men Alfred mener, vi skal omtale ham Edward Rex.
Det siges, at Uhtred står i Edwards gæld.
At Uhtred vil vende tilbage og tjene ætlingen.
Så må vi instruere andre i at sige andet!
Jeg vil endda betale dem.
Men vi kan ikke lade Edwards anseelse vokse.
Vi?
Ser vi sagen på samme vis eller ej? Er vi beredte på at handle eller ej?
Begynder modstanden mod Edward her eller ej?
Det gør den. Edward må ikke overtage tronen.
Godt. Således ligger landet.
Uhtred bebrejder Alfred for sin forvisning og for tabet af jord og velstand.
Alfred er døden nær. Derfor vil Uhtred hævne sig på Edward.
Uhtred Ragnarson, som han nu vil kaldes, vil skænke Wessex til danerne.
Disse nyheder skal vore mænd gentage gang på gang,
indtil de bliver til sandhed.
Uhtred må ikke alliere sig med Edward. Aldrig nogensinde.
Det forstår jeg.
Lige nu er det os to mod drengen, men kun fordi Alfred er i live.
Hans død vil gøde frygt og tvivl.
Folket vil ikke se sin skæbne i hænderne på et æblekindet barn.
-Vi må være beredte. -Vi må være beredte.
Og vi må være skånselsløse.
UHTREDS HERREGÅRD I WESSEX
Er planen, at vi vandrer ind i Coccham, som om vi aldrig rejste?
-Ja. -Direkte ind i salen?
-Og hvis en anden lord har hjemme der? -Så beder vi ham om at gå.
Det formår jeg.
Forventer vi et bryllup?
Vi vovede ikke livet, så du kunne pule mæren.
-Eller vil du dræbe hende med pikken? -Jeg vil se mine børn.
Herre. Du husker mig næppe.
Jo. Du hedder Edwin og er gift med Mildwynn.
De har taget størstedelen af vort vinterforråd, dyr og korn.
De vil brødføde Alfreds hær, men vi ender med at sulte.
Hvem står bag?
De er i salen, herre. Kong Alfred ville aldrig have beordret det.
Flyt jer. Jeg ønsker ingen blodsudgydelse.
Han bad jer træde til side! Straks!
Tak. Det bør ikke være påkrævet at hæve stemmen.
Uhtred. Hvad skyldes denne indtrængen?
Det er mit hjem.
Vi har ret til at være her. Vi udfører kongens gerning.
I stjæler mad fra de fattiges munde.
-En hær må bespises. -Og præster ligeså, lader det til.
Godt, det ikke er din hånd.
Vi ønsker intet postyr her i dag.
-Hvad er det? -Det ved du udmærket.
Tag det ned. Ellers skænker jeg dig til Skade.
Jeg vil ikke adlyde. Det kan jeg ikke.
Betragt det som et stykke træ.
Det er et helligt kors!
Biskop Erkenwald, hold din hellige kæft.
Og tag det ned!
-Jeg kan tage det ned, herre. -Du skal intet gøre.
Jeg indser, at du ønsker en grund til at dræbe mig.
Og jeg ville foretrække at være føjelig.
Jeg er ingen dåre, men jeg kan ikke fornægte min tro.
Kongen ville få besked. Gud ville...
Kongen har ofte sagt til mig, at dette er en hednings sal.
Tag det ned.
Det er mit kors, herre.
Jeg fik det hængt op og ønsker det ikke fjernet.
Medmindre du atter ønsker at være Cocchams herre.
Tag det ikke ilde op.
Nu kan vi måske spise?
Tag det.
På vej herfra efterlader I halvdelen af kornet og dyrene.
Jeg ved, at en hær skal provianteres, men min landsby skal ikke sulte.
-Det vil ikke behage kongen. -Kongen er et spøgelse! Og ikke andet.
Herre, kan vi tale sammen? Afsides?
-Det er godt at se dig, herre. -I lige måde, abbedisse Hild.
-Bør du være her? -Jeg vil besøge mine børn.
Bliv ikke vred. Dine børn har det godt, men de er ikke her.
-De er i Winchester. -Hos Thyra?
I kronens varetægt. De trives.
-Kronen? -De har det godt.
De plejes vel ikke af nonner og præster?
De trives. Jeg har selv set det. Du har været borte.
Hvis Alfred lever endnu, dræber jeg ham.
-Han vil forbande mig yderligere. -Nej.
-Er de gjort kristne? Er de blevet døbt? -De lider ingen last.
Det er ikke hans ret! Han vil forbande mig og min kone!
-Herre? Du bør også spise. -Senere.
-Du bør spise nu, min elskede. -Senere!
Som du vil.
Er hun din kvinde nu?
-Mænd har brug for kvinder. -Tager hun Giselas plads?
Hvem jeg ligger med, rager ikke abbedissen.
Jeg taler som din ven.
Det er godt at se dig sund og rask. Du er endda dit gamle jeg.
Hild?
Jeg har ikke været her.
Jeg vil gerne besøge mine børn i Winchester.
-Kan du hjælpe mig? -Ja. Naturligvis.
Men biskop Erkenwald vil berette om dit besøg her.
De vil vente dig.
Du ser udmagret ud. Du burde spise noget, min elskede.
-Finan. -Herre?
Få præsterne til at læsse halvdelen af.
De skal ride hjem til Alfred. Du ledsager dem.
-Helt til Winchester? -Jeg følger efter og opsøger jer.
-Og Skade? -Hun bliver ved min side.
Jeg finder dig. Jeg må tage dertil i ubemærkethed.
-Og hvis Alfred tager mig som gidsel? -Han vil blot holde øje med dig.
-Du skal drikke øl og finde en kvinde. -Det formår jeg.
Vi har alle brug for en god kvinde!
Fader Beocca!
Det siges, at din ven Uhtred har svoret hævn mod Alfred.
-Hævn for hvad? -For at være blevet forvist.
Og skulle Alfred gå bort, vil han tage Edwards liv.
Vås. Hvem har sagt det?
Det lyder ikke som vås for mig eller mændene herude.
Uhtred kæmpede side om side med Edward. Du var der, herre.
Ja. Så hvorfor er Uhtred ikke her? Hvorfor er han stadig fredløs?
-Hvorfor straffes han for at dræbe daner? -Han straffes ikke for at dræbe daner.
-Han truede kongens liv. -Er han stadig en trussel?
Uhtred af Bebbanburg ville aldrig vove at gøre Alfred eller Edward fortræd.
Hvad med Uhtred Ragnarson?
Ealdormænd ankommer fra hele landet til festen.
Du bør ikke tale med røven. Så fra nu af bør du stramme ballerne.
Der er mad i gryden.
Der ligger en bunke jord.
-Hvor? -Uden for døren.
Du tænker ikke blot på en bunke skidt.
Gud tilgive mig, men jeg ønsker næsten, at Alfred ville dø.
Jo længere han lever, des mere ængstes folk.
Så burde han gøre en ende på det og tage et sværd til hjertet.
-Han er kongen. -Det ville en sværddane gøre.
Alfred klamrer sig til livet af frygt for følgerne af sin bortgang.
Følgerne afgøres af skæbnen. Vi dør alle.
Det er vor livsførelse, der tæller.
Kommer danerne til Wessex, vil folk kun se dig som dane.
Jeg frygter, at jeg ikke kan beskytte dig.
-Guderne bestemmer, hvad der sker. -Gud.
Det var, hvad jeg sagde.
Mine mænd er stadig frie.
De følger dig til Winchester og sikrer din færden.
Jeg har vagter. Og Wessex plages ikke af lovløshed.
Lad os glemme præster og ealdormænd. Du bør aldrig nægte tilbuddet om et sværd.
Er det din hensigt at blive i Coccham?
Nej. Min herre vil regere i Winchester.
-Stemmer det, herre? -Det er min sag.
-Og dine børn? -De er kristne nu.
-Jeg vil se til deres ve og vel. -Hvis det behager dig.
Jeg tager min hustru med til Mercia. Vi mødes der.
Hvad foregår der? Hvorfor lever hun endnu?
Hun besidder skønhed og magt, Osferth, over mænd, som tror på deres eget omdømme.
Hun er slet. Han lovede at dræbe hende!
Bed for ham. Det får han brug for.
Du og jeg kan være alt sammen.
-Du skal have tiltro til mig. -Det har jeg.
Som jeg har tiltro til dig. Krigeren over alle mænd.
Du er en konge.
Så er du min dronning.
Jeg er din, og du er min.
At elske, vejlede...
...og besidde.
Jeg besidder dig.
Jeg tænkte, at du kunne bruge et arnested, herre, og et varmt måltid.
Overværede du det?
Ja.
-Jeg er ikke stolt over min gerning. -Men det var nødvendigt.
Hun var djævelens, og nu er du befriet for hende.
-Hvorfor er du her? -Jeg kunne ikke drage bort, herre.
Frygtede du, jeg ikke kunne hæve forbandelsen?
Det stemmer.
Jeg blev her for lady Giselas skyld.
Det er hendes sal, og ingen var mere godhjertet end hende.
Du kendte tydeligvis ikke lady Gisela.
Bryllupsforberedelserne, fader Beocca. Hvorledes skrider de frem?
Alt er på plads. Gæsterne er begyndt at ankomme,
og Winchesters ølstuer har brygget dag og nat.
Det bliver en kort ceremoni, herre, sådan som I anmodede om.
-Er alt vel, herre? -Nej, men det må gå an.
-Har danerne stadig slået lejr? -De bryder ikke op.
De ligger stadig ved floden Ouse. Vi holder øje med dem.
Vore sejre mod Haesten og Blodhår har svækket dem.
-Aethelwold. -Hvad med ham, herre?
Han ønskede ikke blot tilgivelse. Hold øje med ham.
Han burde være død.
Det var på høje tid at flytte fra kroen til slottet,
men tidspunktet er ubelejligt.
Skulle du til at ligge med en skøge?
Aelflaed, gå videre.
-Jeg skulle til at spise. -Javel, herre.
Har folk spredt sladder, tager de fejl.
Det håber jeg også gælder rygtet om Edwards horeunger.
Herre, godmorgen.
Mens du taler med kongen,
håber jeg at kunne få et øjeblik med lady Aelflaed?
Med al respekt ville det være upassende.
Det rygtes, at du har horeunger. Er det sandt?
Var vi ikke enige om at efterlade kroens sladder på kroen, herre?
Måske kan du vise lady Aelflaed til hendes gemakker.
Naturligvis.
Lad dig ikke opholde, herre.
Vagterne kan gå.
Forlad os! Ja, jer! Ud!
Man skulle tro, deres knolde var fulde af halm.
-Aethelhelm. -Min konge.
I ser ud til at have sundet jer her til morgen.
Tak.
Kongen har mange gøremål. Vi fatter os kort.
Han ønsker at tale om Edward og Aelflaeds styrke.
-Styrke? -Hvad angår kronen, når Edward er konge.
Hvis witanet billiger. Er det en sikker sag?
Kan den siddende konge komme til orde?
-Uhtred. -En skurkagtig fredløs.
-En kriger. -Velsagtens en hedning, herre?
Kristen af fødsel og dåb.
-Er det sandt? -Ja.
-Han er en fredløs! -Kongen ønsker at tale.
Uhtred er også en mand af sit ord.
Skulle Edward som konge lade ham aflægge ed, ville det ikke være ilde.
Herre, denne mand holdt en kniv mod jeres strube.
-Hvis rygtet taler sandt. -Det stemmer.
Og så længe jeg lever, vil han være fredløs.
Men når jeg går bort...
...og skulle Edward gøre ham edsvoren, råder jeg dig til at tro hans ord.
-Forstået. -Godt.
Måske burde du gå videre til denne morgens ærinde, herre.
Jeg har lige et afklarende spørgsmål.
Er Uhtred fredløs, eller er han ikke fredløs?
-Han er i særdeleshed fredløs. -Det er han.
Befandt han sig denne dag i Wessex, blev han henrettet.
-Edward kan se det anderledes som konge. -Det er ikke sikkert.
Fremfor alt gør Uhtred, hvad der behager Uhtred.
-Det bør vi alle ihukomme. -Tag ikke fejl.
Edward får brug for en krigers råd.
-Kongen er udmattet. -Kongen er ingen yngling!
Jeg vil sørge for mine anliggender, min herre og frue.
Tak for jeres tiltro.
Hvis I lovpriser den fredløse så højt, hvorfor så ikke tage ham i nåde?
-Beocca, forlad os. -Javel, herre.
-Mit legeme er svageligt, ikke mit sind. -Det ved jeg, herre.
-Hvorfor betvivler du mig så? -Det gør jeg ikke. Jeg ville ikke...
Edward får brug for en kriger!
-Han har Steapa, som er gudfrygtig. -Han vil få brug for Uhtred!
Han behøver ikke blot en god kriger,
men også en, der ved, hvornår man kæmper. Striden står på.
Indtil danerne øjner fredens fordele, vil striden stå på.
Gå, min kære.
Som I ønsker.
Jeg tager ham ikke i nåde, da han ikke ville godtage det.
Endvidere bør det være Edwards afgørelse.
Det vil være dit ansvar at føre ham mod den rette afgørelse.
Indtil da er vi enige om, at det vil koste ham livet at færdes i Wessex.
Herre.
Finan, se!
Bør I se nærmere?
Nogle mønter, herre? Mad? Herren ville utvivlsomt velsigne jer.
-Er I på vej til Winchester? -Ja, herre. Til brylluppet.
-Så ses vi der. -Og en god dag til dig, herre.
Elendige tølper.
Herre, giv mig styrke og visdom til at udføre din gerning.
Hvis det er tilbørligt at påberåbe sig hjælp fra en hedning,
endda med henblik på vold, så beder jeg dig.
Send mig et tegn.
Hjælp mig.
Jeg ønsker ikke, at min søn besmittes af hedningernes levevis.
Jeg ønsker at se ham som Guds konge.
Ren.
Herre. Bør I gå uledsaget?
Så længe jeg kan.
Jeg ønsker at sidde i fred.
Naturligvis.
Steapa!
Genkender du mig ikke? Hvorfor sænkes porten ikke?
-Biskop Erkenwald, du har følgeskab. -De har ledsaget os fra Coccham.
Hvor Uhtred stadig opholder sig. Han tager direkte til Mercia.
Han havde håbet at besøge sine børn der.
-Stemmer det, herre? -Tror du mig ikke?
Det er sandt, at Uhtred Ragnarson stadig er i Coccham.
-Det er alt, hvad jeg ved. -Han ønsker at vende tilbage til Mercia.
Han bad mig anmode kongen om at lade børnene følge.
Luk porten op og lad os hvile.
Hør, din okse. Vi er skyldige i at være sultne og udmattede. Det er alt.
Luk porten op.
Stop! Luk ikke portene.
Vi er kommet fra Cent, herre,
for at sprede smil og latter i Winchesters gader.
-Lad dem passere. -Tak, herre.
Skuer jeg sværddanen Aethelwold? Du har vist forlagt et øje.
Jeg kan sagtens se dig, Finan. Men jeg ser ikke din herre.
Uhtred. Hvor er han?
Måske står han i din blinde vinkel.
Hvis Uhtreds mænd er her, er han i nærheden.
Jeg frygter, at han søger hævn.
Så bør vi måske informere kongen.
Skal vi rane tronen fra tronraneren, Edward,
må Uhtred smage klingens stål.
Jeg vil have bragt korn og dyr til slottets lagre, straks.
Dine mænd siger, at der afholdes et bryllup, herre?
Edward skal giftes, ja. En kær pige.
Jeg holder meget af bryllupper.
Øllet flyder, og kyssene svæver frit.
Jeg kunne måske blive.
Du skal være velkommen, hvilket sikkert også gælder dine mænd.
-Jeg vil prøve at finde min kone. -Hun ligger vel under en mand.
Du må genkende hende på de store... fødder!
Og dog elsker jeg hende.
-Hvad? Osferth, er du her? -Vi kom inden for Winchesters mure.
-Hvor tager han hen? Fader Beocca? -Ja, han finder os utvivlsomt.
Hans forbandelse er hævet.
-Er hun død? -Stendød.
Så er vi alle fri for forbandelsen.
-Hun tilhørte djævelen, ikke? -Nej.
Det var værre. Hun var djævelen i forklædning.
En typisk list.
-Øl og kvinder. -Og bøn.
Bestemt. Men i den rækkefølge.
Har du noget imod, at jeg opholder mig her, så sig frem!
-Vis dig! -Thyra.
-Uhtred. -Indenfor.
Det er så godt at se dig og vide, at du stadig er i live.
Det er jeg. Og i god behold, endelig.
Hvorfor er du her? De dræber dig.
-Jeg vil besøge mine børn og dig. -De dræber dig.
Du burde være blevet i Mercia.
Jeg kom for at hjælpe Ragnar og redde ham.
-Han er død. Beocca fortalte... -Ja. Han er død.
Det gør mig ondt.
Men han er fanget i Niflheim.
Han fik ikke en krigers død. Den ære blev ham nægtet.
Thyra, dit blod alene kan frelse ham nu.
Et bæger, ikke det hele.
Hvorfor går du til døren med en kniv? Hvem har noget imod, at du er her?
Nogle mener ikke, at jeg hører hjemme her. De ser kun en dane.
-Men du er Beoccas kone. -De er bange.
Du er borte. Alfred er svagelig, og krigerne samles.
Kender Beocca til kniven?
Han har arbejde at se til.
Men der er et lille problem. Osferth er jomfru.
-Det er ikke sandt! -Jo.
Det er sandt! Du er nødt til at prøve det!
-Overrasker det dig at se mig, fader? -Hvor er han?
Han blev sidst set med en heks i Coccham. Og det var ikke Hild.
-Har du en besked? -Ved han, at børnene er sikre?
Han ved, at de blev ført bort. Det behagede ham ikke.
Er han her? Jeg tilkalder ikke vagterne.
Det er han.
Kan du fortælle mig, hvorfor Aethelwold vandrer omkring som en fri mand?
Fordi han, med rette eller ej, er blevet tilgivet.
Ligesom Uhtred vil blive tilgivet. Bed ham opsøge mig.
Jeg tror, at han måske sidder ved dit bord.
Uhtred er her. Jeg ved det.
-Er dine mænd ædru? -Nogle af dem. De er ved hestene.
Vi bør foretage et besøg, du og jeg, hjemme hos fader Beocca.
-Thyra, det er mig. Beocca. -Et øjeblik!
Du bløder.
-Gudfader, hvad har du gjort? -Alt er i orden.
Du bløder. Det bør forbindes.
Sig ikke noget. Uhtred er her af god grund.
Af god grund? Hvilken?
Hvad foregår der? Hvad laver du her?
-Beocca. -Jeg taler til ham.
Jeg giver Uhtred mit blod for at redde Ragnar.
Det er sandt.
Det er hedenskab.
Det er hedensk, vantro, ukristeligt vås.
-Du forstår ikke. -Jeg nægter!
-Nej! -Jeg beder dig.
-Nej. Bland dig ikke. -Det er forkert.
Hvis der er en chance for, at Ragnar kan finde Valhal, må jeg hjælpe.
-Jeg affærdiger ikke din gud. -Fordi min gud er Gud!
Ragnar er af mit blod.
Du må ikke affærdige mit folks tro.
-Er jeg ikke dit folk? -Du er min ægtemand.
Så derfor må du forstå.
-Vi er næsten færdige. -Sig intet.
Vi er næsten færdige.
Nuvel. Lad blodet dryppe videre. Jeg venter udenfor.
Jeg ønsker ikke at bevidne det!
-Er du sikker? -Han er her. Tro mig.
Hvad stiller vi op med Beocca?
Han værner om en fredløs. Det må Alfred afgøre.
Af sted!
Nu da jeg lader jer udføre jeres afsporede hedenske ritualer i mit hjem,
har jeg en modydelse at bede om.
Jeg ser gerne, at du taler med Alfred, hvis jeg kan arrangere det.
Hvorfor skulle han ønske det?
Døden er nær, og visse ting er endnu usagte.
Det er jo den vanærede, og dog tilgivne, lord Aethelwold med sværdet fremme.
Jeg ser, I gør holdt uden for dette hus?
-Du bør udvise respekt, Pyrlig. -Når du fortjener den.
-Der er en fredløs på fri fod. -Hvem?
-Det tilkommer ikke dig at spørge. -Det afgør du ikke.
Fader Beocca!
-Hvad foregår der? -Du har vist vrede gæster.
Omring huset. Straks.
-Af hvilken grund? -De søger en fredløs.
Jeg vil gerne se mig om indenfor. Jeg vil dig intet ondt.
-Det gælder Alfred og Edwards sikkerhed. -Hvad venter du at finde?
-Træd til side. -Nej. Det nægter jeg.
Det nægter vi.
-Du skjuler tydeligvis noget. -Hvilket øje ser du med?
-Jeg sværger, at vi ikke ønsker dig ilde. -Det er mit hjem!
Ingen mand går ind uden min tilladelse!
Kan vi assistere, fader?
Det er en ubetydelig uenighed, der involverer en ubetydelig ealdormand.
Hidkald Steapa og kongens garde.
Sig, at vi er tæt på at kunne pågribe Uhtred Ragnarson.
-Tror du, Uhtred er i mit hjem? -Det gør jeg.
Du har altid været en dåre.
Beocca?
-Bliv indenfor. -Jeg lyttede med.
Vil mændene se sig om i vort hjem, bør vi tillade det.
Vi har slet intet at skjule.
Kom endelig ind, Aethelwold.
Kom.
Er I tilfredse?
Jeg spørger, om I er tilfredse?
Vi beder om forladelse, fader. Frue.
Han har været her. Jeg kan lugte ham.
Træffes vi til brylluppet?
Hvor i Guds navn er han?
Jeg trækker mig fra bryllupsfesten, ikke fordi jeg er træt eller utilpas.
-Men fordi visse ting må tilses. -Ja, herre.
Jeg går kort efter sangene.
-Er det forkert? -Nej, herre.
Noget plager dig tydeligvis. Sig frem.
-Gå. -Javel.
Herre, denne dag handler om håb og stabilitet.
Det har Wessex brug for.
Men frygten må bremses og kommes til livs.
-Frygt? -Ja, herre.
Den findes i hver en mand og kvinde.
Min egen kone har lavet et skjulested af frygt for sit liv.
Hvem truer hende?
Folk, som selv er frygtsomme. For livet uden deres konge.
Edward er ikke løsningen på egen hånd.
Det er I klar over, herre.
Derfor håber og beder I måske endda til, at Uhtred vender tilbage.
Hvis det er så, herre, er jeres bønner blevet hørt.
Han er her.
I kan finde og henrette ham. Eller I kan tale med ham.
Du bør vente her. Kongen kommer inden længe.
Tekster af: Jakob Mølbjerg