EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, sønn av Uhtred.
Min bror Ragnar ble drept. Ikke i kamp, men mens han sov.
Så han kom ikke til Valhall.
Han vil tilbringe evigheten i Nivlheim på grunn av deg.
Væt klingen med Ragnars blod. Kun da får han komme til Valhall.
-Løper blodet hans i andre? -Thyra?
Skade torturerer meg. Jeg kan ikke motstå henne.
Jeg velger din vei, Uhtred, og din sjel tilhører meg.
Jeg har tatt henne fra Haesten, men forbannelsen hennes hviler ennå.
Hun har tatt bolig i mitt sinn.
Hun er farlig.
-Hvordan bryte en forbannelse? -Drep uten å utgyte blod.
Gjør det samme mot Skade.
I Winchester ordnes det ekteskap for arvingen Edward.
Men han har elsket og forlatt en annen.
-Jeg er gift med Ecgwynn. -Din "kone" blir tatt hånd om.
-Ecgwynn! -Jeg tar disse barna.
De er kirkens eiendom og skal tjene Gud.
Edward har en fiende i lord Sigebriht. Han vil ha Ecgwynn for seg selv.
-Hun er fanget i et kloster. -Jeg forstår om du ikke vil tjene Edward.
Aethelwolds danske mestere har sendt ham tilbake til Wessex.
-Få snakke med kongen! -Men Alfred vet om forræderiet hans.
Aethelwolds mistak skyldes mine.
Min elskede bror... Jeg kan ikke ta hans sønns liv.
Som straff...skal han blindes.
Skjebnen avgjør.
BASERT PÅ BERNARD CORNWELLS BØKER
Stol på meg.
Jeg så Uhtred Ragnarson bli gjenfødt.
Jeg har sett 50 menn bli 500 og 5000. Flere slutter seg til for hver dag.
Jeg har sett Alfreds endelige fall...
...og Uhtreds seiersgang.
Smak meg.
WINCHESTER, KONGERIKET WESSEX
Det har vært en ære å ri med ladyen av Mercia.
Plager det deg slik at din kone er respektert?
Om ikke respektabel.
Det blir nok å drikke i bryllupet. Hold deg edru.
-Får jeg ikke ha det moro? -Ikke når du er full.
Kanskje det følger en gravferd? En oppklarende tanke.
Om jeg får spørre, fader Beocca: Hvordan går det med kongen?
Han er beredt på det som venter.
Jeg ber for både Alfred og Edward daglig.
Nattlig.
Det er vel en vanskelig tid for deg.
Hva skjer med kongens rådgiver etterpå?
-Jeg er også beredt. -Ingen makt.
-Slik er det. -Ingen beskyttelse.
Jeg har Gud. Det holder.
Og du har en hustru. Ikke glem henne.
Av sterk daneætt.
Så likt deg å true en kvinne.
Fader Beocca, da. Tilgi meg mine synder.
Jeg lar deg be i fred.
Om det var det du kom for.
Jeg holder øye med deg, fader. Med mitt friske øye.
Vi skulle ikke møttes her. Fader Beocca fatter mistanke.
Fordi han er redd. Akkurat som resten av Wessex.
Kongen er dødssyk, og et barn skal overta tronen.
Hva tenker du om saken?
-Om Edward? -Som konge.
-Det er Witan som velger kongen. -Det stemmer.
Likevel vil Edward tituleres som konge.
Uhtred står visst i gjeld til ham.
-Uhtred vil komme og gi ham sitt ord. -Det må noen si imot!
Jeg betaler dem. Vi kan ikke la Edwards rykte bli bedre.
"Vi"?
Er vi ikke på samme side?
Er vi ikke klare til å handle?
-Begynner ikke motstanden mot Edward her? -Det gjør den.
Edward må ikke lykkes.
Altså. Sannheten er som følgende:
Uhtred klandrer Alfred for forvisningen og tapet av sin rikdom.
Alfred er døden nær, så Uhtred vil hevne seg på Edward.
Uhtred Ragnarson, som han kaller seg, vil at Wessex skal tilfalle danene.
Det skal våre menn gjenta og gjenta helt til det blir sant.
Uhtred kan ikke alliere seg med Edward.
-Noensinne. -Jeg forstår.
Nå er det oss mot gutten, men bare så lenge Alfred lever.
I det øyeblikket han dør, vil frykten og tvilen komme.
Folket vil ikke legge sin skjebne hos et barn.
-Vi må være klare. -Det må vi. Og vi må være nådeløse.
COOKHAM, UHTREDS GODS I WESSEX
Skal vi bare buse inn i Coccham som om vi aldri var dratt?
Rett inn i hallen? Hva om en annen lord bor der?
-Da ber vi ham om å dra. -Det kan jeg.
Blir det bryllup, lord?
Vi risikerte ikke livet for et ligg. Skal du drepe henne med pikken?
-Jeg skal treffe barna mine. -Lord! Du husker ikke meg.
Jo. Du er Edwin, Mildwynns mann.
De har tatt halve vinterforrådet. Dyr og korn.
De kaller seg Alfreds menn, men vi vil sulte.
-Hvem står bak? -De er i hallen.
-Kong Alfred ville ikke gjort dette. -Gå til side. Ingen må skades.
Gå til side, sa han. Nå!
Takk. Jeg burde ikke måtte rope.
Uhtred? Hva er meningen med denne inntrengingen?
Jeg bor her.
Vi har rett til å være her. Kongens befaling.
Dere stjeler mat fra de fattige.
-En hær trenger mat. -Prester også, ser jeg.
-Neste gang blir det hånda. -Vi ønsker ingen uro.
-Hva er det? -Du vet da hva det er.
Ta det ned.
Nå, ellers får du med Skade å gjøre.
Det vil jeg ikke gjøre. Jeg kan ikke.
-Tenk på det som en trebit. -Det er et hellig kors.
-Biskop Erkenwald, hold munnen din. -Ta det ned.
-Jeg kan ta det ned. -Du gjør ingenting.
Du ser nok etter en grunn til å drepe meg. Jeg skulle gjerne gjort som du sier.
Jeg er ikke dum, men fornekter ikke troen. Kongen ville fått vite det. Og Gud.
Kongen har sagt at dette er en hedensk hall.
-Ta det ned. -Det er mitt kors, lord.
Det var jeg som satte det opp. Og jeg vil ha det der.
Eller vil du bli lorden av Coccham igjen? Det var ikke vondt ment.
Kan vi spise nå?
Ta det.
Ta bare halvparten av det dere har samlet.
En hær trenger mat, men landsbyen min skal ikke sulte.
-Kongen blir ikke blid. -Kongen er et gjenferd!
Ikke mer enn det.
Lord, kan vi snakkes nærmere? Under fire øyne.
-Godt å se deg. -Deg også, abbedisse Hild.
-Bør du være her? -Jeg vil treffe barna.
Ikke bli sint.
-De er ikke i Coccham, men Winchester. -Med Thyra?
I kronens varetekt.
-Kronen? -De får god omsorg.
Ikke av nonner og prester?
Jeg vet at de har det godt. Du har vært borte.
Den Alfred... Jeg skal drepe ham.
-Det er for å forbanne meg. -Nei da.
Er de kristnet? Er de blitt døpt?
-Det skader ikke. -At han våger!
Han vil forbanne meg og min kone.
-Lord? Du bør også spise. -Senere.
-Spis nå, min kjære. -Senere, sa jeg.
Som du vil.
Er hun din kvinne nå?
-En mann trenger det. -I Giselas sted?
-Det angår ikke abbedissen. -Jeg snakker som en venn.
Godt at du er ved god helse. Du er deg selv.
Hild?
Jeg har vært borte.
Jeg vil treffe barna i Winchester.
-Kan du hjelpe meg? -Ja. Så klart jeg kan hjelpe deg.
Biskopen forteller alle om ditt besøk. De vil holde utkikk etter deg.
Du ser tynn ut. Spis, min kjære.
-Finan. -Lord.
Få dem til å losse halvparten. De drar til Alfred. Du blir med.
-Helt til Winchester? -Jeg følger etter.
-Skade, da? -Hun blir med meg.
Jeg finner deg i Winchester.
-Hva om Alfred fanger meg? -Han holder bare øye med deg.
Drikk øl og finn en kvinne.
Det kan jeg klare. Alle trenger en god kvinne!
Fader Beocca?
Det sies at din venn Uhtred vil ta hevn. Over Alfred.
-For hva? -Forvisningen.
-Hvis Alfred dør, dreper han visst Edward. -Sludder. Hvem sier det?
Det virker ikke som sludder for meg og de andre her.
Uhtred kjempet ved Edwards side. Du var der.
Ja, så hvor er Uhtred? Hvorfor er han fortsatt forvist?
-Hvorfor straffes han for å drepe daner? -Han straffes ikke for det.
-Han truet kongens liv. -Gjør han det nå?
Uhtred av Bebbanburg ville aldri skadet Alfred eller Edward.
Hva med Uhtred Ragnarson?
Jarler fra hele riket er kommet for å feire.
Ikke snakk dritt, lord, så knip igjen heretter.
Det er mat i gryta.
Det er en jordhaug der.
-Hvor da? -Utenfor døra.
Du tenker på mer enn en jordhaug.
Om forlatelse, men jeg ønsker nesten at Alfred var død.
-Folk blir stadig mer engstelige. -Da burde han gjøre slutt på det.
-Han bør stikke et sverd i hjertet. -Han er kongen.
Som en sverddane.
Alfred holder seg i live fordi han er redd for fremtiden.
Den avgjør skjebnen. Alle skal dø, Beocca.
Det er livet som betyr noe.
Hvis danene kommer til Wessex, vil folk anse deg kun som en dane.
Jeg kan kanskje ikke beskytte deg.
-Gudene avgjør hva som skjer. -Gud.
Det var det jeg sa.
Mine menn er fortsatt frie. De blir med deg til Winchester.
Jeg har en garde. Wessex tillater ikke banditter.
Prester og jarler til side... Aldri avslå noen som tilbyr sitt sverd.
-Skal du bli værende i Coccham? -Nei. Lorden skal herske over Winchester.
Stemmer det?
Det angår kun meg.
-Og dine barn? -De er kristnet.
-Jeg skal sørge for deres vel. -Hvis du vil.
Jeg tar med kona til Mercia. Vi ses der.
Hva foregår? Hvorfor er hun ikke død?
Hun har skjønnhet og makt, Osferth. Over menn som tror på sitt rykte.
-Hun er jo ond. Han lovte å drepe henne. -Be for ham. Det trenger han.
Vi to kan bli hva vi vil.
-Tro på meg, Uhtred. -Det gjør jeg.
Jeg tror på deg. Krigeren over alle krigere.
Du er en konge.
Da er du min dronning.
Jeg er din, og du er min.
Å elske, lede...
...og eie.
Jeg eier deg.
Jeg lagde et bål til deg. Og noe varmt å spise.
Så du det?
Det gjorde jeg.
-Jeg er ikke stolt av det. -Det var nødvendig, lord.
Hun var på lag med djevelen. Nå er du fri.
-Hvorfor er du her? -Jeg kunne ikke dra.
Fryktet du at jeg ikke ville bli kvitt henne?
Ja.
Jeg ble for lady Giselas skyld.
Dette er hennes hall. Ingen var så snill som henne.
Du kjente ikke lady Gisela.
Bryllupsforberedelsene, fader Beocca.
-Hvordan ligger vi an? -Så godt som ferdige.
Gjestene har begynt å komme. Ølstuene brygger døgnet rundt.
Det blir en kort seremoni, som du ønsket.
-Er du bekvem, lord? -Nei, men det får duge.
Er danene fortsatt i leiren?
De flytter seg ikke fra elva Ouse. Vi holder øye med dem.
Seieren over Haesten og Blodhår svekket dem.
-Aethelwold. -Hva med ham?
-Han kom ikke for tilgivelse. Vær på vakt. -Han bør drepes.
Innlosjeringen i slottet var på tide, men også svært ubeleilig.
Skulle du ta en skjøge i ølstua?
Fortsett, Aelflaed.
-Jeg skulle spise. Ikke noe annet. -Ja, lord.
Eventuelle rykter er usanne.
Jeg håper det også gjelder Edwards skjøge og uekte barn.
God morgen.
Mens du snakker med kongen, får jeg tilbringe tiden med lady Aelflaed?
Jeg syns ikke at det sømmer seg.
Jeg hører at du har uekte barn. Er det sant?
Avtalte vi ikke å la ølstuesladder bli innenfor ølstuas vegger, lord?
-Kanskje du kan vise ladyen rommet? -Gjerne det.
Ikke dvel...lord.
Vaktene kan gå.
Gå! Dere, ja. Ut med dere.
Bak hjelmene er det neppe mer enn høy.
-Aethelhelm. -Herre konge.
-Du virker litt friskere i dag. -Takk.
Kongen har mye fore, så vær kort. Han vil drøfte Edward og Aelflaeds styrke.
-Styrke, lady? -Kronens, når Edward er blitt konge.
-Hvis Witan støtter ham. Er det sikkert? -Får kongen komme til orde?
-Uhtred. -En lovløs kjeltring.
-En kriger. -En hedning.
Født kristen og døpt.
-Er det sant? -Ja.
-Han er lovløs. -Får kongen tale?
Uhtred er en mann av sitt ord.
Om Edward under sitt regentskap har ham i sin tjeneste, er det bra.
Den mannen la en kniv til strupen din.
-Sies det. -Det er sant.
Derfor forblir han lovløs, men når jeg er død...
Gir han sitt ord til Edward, råder jeg deg til at ordet holdes.
-Jeg forstår, lord. -Godt.
Vil du fortsette der du slapp i morges?
Jeg har et spørsmål.
-Er Uhtred lovløs eller ikke? -Han er helt klart lovløs.
Om han kom hit, ville han blitt drept.
-Edward kan ta en annen stilling. -Eller ikke.
Fremfor noe annet gjør Uhtred som det passer ham.
-Ikke la oss glemme det. -Edward trenger veiledning fra en kriger.
-Kongen er sliten. -Kongen er ikke et barn.
Jeg bør gå til mitt. Lord. Lady.
Takk for tilliten.
Hvis du verdsetter den lovløse så høyt, hvorfor benåder du ham ikke?
-Beocca, får vi være alene? -Ja, lord.
Min kropp er svekket, ikke sinnet.
-Det vet jeg godt. -Så hvorfor tviler du på meg?
-Det gjør jeg ikke. -Edward trenger en kriger.
-Han har Steapa, som er from. -Han trenger Uhtred!
Han må ha en som vet når han skal kjempe, for kampen fortsetter.
Til danene erkjenner fredens fordeler, vil det fortsette.
Du kan gå, min kjære.
Som du vil.
Uhtred ville ikke latt seg benåde. Dessuten må det være Edwards valg.
Det blir ditt ansvar å veilede ham i beslutningen.
Til da er vi enige. Kommer han til Wessex, blir han drept.
Lord.
Finan! Se.
Bør du undersøke?
Har du penger eller mat til overs? Gud bevare deg.
-Skal dere til Winchester? -Ja, til bryllupet.
-Da ses vi der. -God dag til deg også, lord.
Knipne jævel.
Herre Gud. Gi meg styrke og rettledning til å gjøre ditt arbeid.
Hvis det er rett og riktig å sette sin lit til en hedning...
...til tross for volden...
...så ber jeg deg.
Vis meg et tegn.
Hjelp meg.
Jeg vil skåne min sønn fra å svertes av hedningene.
Måtte han bli Guds konge.
From.
Lord! Bør du ferdes uten støtte?
Mens jeg kan.
Jeg vil sitte i fred.
Naturligvis.
Steapa!
Hører du meg ikke? Hvorfor er portene stengt?
-Biskop Erkenwald. Bringer du gjester? -De red med oss fra Coccham.
Uhtred ble igjen der. Han drar rett til Mercia.
Han ønsket å besøke barna sine.
-Er det sant, lord? -Tror du meg ikke?
Det er sant at Uhtred Ragnarson ble igjen i Coccham. Det er alt jeg vet.
Uhtred skal til Mercia. Jeg skal be kongen om å sende barna.
Åpne portene og la oss hvile.
Hei der! Vi er skyldige i sult og slit. Det er alt.
Åpne portene.
-Hold igjen portene! -Vent!
Vi har reist fra Cent for å bringe latter og glede til Winchester.
-Slipp dem inn. -Takk, lord.
Er det Aethelwold, sverddanen? Du har visst forlagt et øye.
Jeg ser deg godt, Finan. Men ikke mesteren din.
-Hvor er Uhtred? -Ved din blinde side, kanskje?
Uhtred er ikke langt unna sine menn. Han vil nok ta hevn, som vi snakket om.
Da bør vi opplyse kongen.
Hvis vi klarer å rane tronen fra tronraneren Edward, må Uhtred dø.
Ta med kornet og dyrene til slottsforrådene umiddelbart.
Dine menn har fortalt meg at det skal holdes bryllup?
-Edward skal gifte seg. Ei ålreit jente. -Jeg er glad i bryllup.
Ølet og kyssene flyter litt friere da.
Jeg blir kanskje en stund.
Du er velkommen. Det er dine menn også.
-Finan? Jeg drar for å finne kona mi. -Hun ligger nok under en mann.
Du kjenner henne igjen på de store føttene.
Jeg elsker henne likevel!
-Finan! -Hva i... Er du her, Osferth?
Vi er innenfor Winchesters murer. Hvor drar han? Til fader Beocca?
-Ja. Han kommer til å finne oss. -Han er kvitt forbannelsen.
-Er hun død? -Å ja.
Da er vi alle frie, vesle munk.
-Hun var vel på lag med djevelen? -Nei, mer enn som så.
-Hun var djevelen i forkledning. -Det er likt ham.
-Øl og kvinner. -Og bønn.
Ja! I den rekkefølgen.
Har du noe imot meg, så si det!
-Vis meg ansiktet ditt! -Thyra?
-Uhtred! -Gå inn.
Uhtred! Det er så godt å se deg. Du er fortsatt i live!
-Det er jeg. Og endelig frisk. -Hvorfor kom du hit? De dreper deg.
-For å treffe barna og deg. -De dreper deg.
-Vi kunne reist til Mercia. -Jeg kom også for å redde Ragnar.
-Han er død. Beocca fortalte det. -Ja, han er det. Jeg er lei for det.
Men fanget i Nivlheim.
Han døde ikke som en kriger. Den æren ble frarøvet ham.
Thyra. Bare ditt blod kan redde ham.
Et krus. Ikke alt.
Hvorfor bar du en kniv da du åpnet? Hvem er det som ikke vil ha deg her?
Det er noen som ønsker meg vekk. De anser meg som en dane.
-Du er jo Beoccas hustru. -De er redde.
Du er borte, Alfred er syk, og krigere samler seg.
Vet Beocca om kniven?
Beocca har arbeid å gjøre.
Vi har et lite problem. Osferth er jomfru.
-Det er ikke sant. -Jo. En gang må du gjøre det!
-Overrasket over å se meg? -Hvor er han?
Han var med en heks i Coccham. Jeg mener ikke abbedissen.
-Har du en beskjed? -Vet han om barna?
Han vet at de ble tatt. Det likte han ikke.
Er han her? Du vet at jeg ikke tilkaller vaktene.
Ja.
Si meg: Hvorfor går Aethelwold fritt rundt i Winchester?
Fordi han er blitt tilgitt, og det vil nok Uhtred også bli.
Be ham oppsøke meg.
Han sitter kanskje ved ditt bord, fader.
Jeg vet at Uhtred er her.
-Er dine menn edru? -Noen. De er med hestene.
Vi burde dra på besøk. Til fader Beocca.
-Thyra? Det er meg, Beocca. -Et øyeblikk.
-Du blør! Hva har du gjort? -Det går bra.
Det bør bindes. Jeg finner noe.
Ikke si et ord, er du snill. Uhtred har gode hensikter.
Hvilke hensikter?
Hva skjer her? Hva gjør du her? Jeg snakker til ham.
Jeg gir ham mitt blod for å redde Ragnar.
Det er sant.
Dette er hedenskap. Hedensk, ukristelig tøys!
-Du forstår ikke. -Slutt!
-Beocca! -Nei.
-Thyra, da. -Ikke grip inn.
Det er galt.
Hvis Ragnar kan finne Valhall, må jeg gi ham den sjansen.
-Jeg avfeier ikke din gud. -For det er Gud!
Ragnar er mitt blod. Avfei ikke mitt folks tro.
-Er ikke jeg ditt folk? -Du er mannen min. Derfor må du forstå.
-Vi er snart ferdige. -Vær stille!
Vi er snart ferdige.
Greit. Fortsett å blø i en bolle. Jeg venter utenfor.
Jeg vil ikke overvære dette.
-Er du sikker? -Han er her.
-Hva gjør vi med Beocca? -Han beskytter en lovløs. Alfred avgjør.
Gå!
Siden jeg lar deg utøve dine ville hedenske ritualer i mitt hjem...
-...vil jeg be om en tjeneste. -Greit.
Snakk med Alfred. Jeg kan ordne trygge rammer.
-Vil han snakke med meg, da? -Han er døden nær, og mye er usagt.
Er det ikke den utskjemte, men tilgitte lord Aethelwold?
Du stanset utenfor dette huset?
-Vis respekt, Pyrlig. -Når det er fortjent.
-Det er en lovløs på frifot. -En lovløs? Hvem da?
-Det angår ikke deg. -Det bestemmer ikke du.
Fader Beocca!
-Hva er det? -Du har sinte besøkende.
Omring huset nå.
-Hvorfor det? -De leter etter en lovløs.
Jeg vil kikke innvendig. Det er for å beskytte Alfred og Edward.
Hva forventer du å finne?
-Gå til side, fader. -Jeg nekter.
Vi nekter.
-Du skjuler noe. -Hvilket øye ser du med?
-Vi kommer i fred. -Dette er mitt hjem.
Mitt hjem! Ingen slipper inn uten min lov.
Trenger du hjelp, fader?
Det er bare en liten uenighet. Med en liten jarl.
Hent Steapa og kongens garde. Vi har snart fanget Uhtred Ragnarson.
Tror du at Uhtred er hos meg? Da er du litt av en dåre.
Beocca?
-Bli inne, kjære. -Jeg har lyttet.
Hvis mennene vil komme inn, bør vi la dem få lov.
Vi har ingenting å skjule. Kom inn, Aethelwold.
Kom igjen.
Er du fornøyd?
Er du fornøyd, sa jeg!
Jeg beklager så mye, fader. Lady.
Han var her. Jeg kan lukte ham.
Ses vi i bryllupet, lorder?
Hvor i all verden er han?
Jeg forlater bryllupsfesten. Ikke fordi jeg er sliten og syk...
...men fordi jeg har en jobb å gjøre.
Jeg blir ikke lenge.
-Er det galt? -Nei, lord.
Noe plager deg. Si hva det er.
La oss være alene.
Lord. Denne dagen handler om håp og stabilitet.
Det trenger Wessex.
Frykten må stanses.
-Frykten? -Ja, lord. Den preger alle og enhver.
Min kone har gravd et hull å gjemme seg i. Hun er livredd.
Hvem har truet henne?
Folk som også er redde for et liv uten sin konge.
Edward alene er ikke løsningen. Det vet du selv, lord.
Derfor ber du kanskje for at Uhtred vil vende tilbake.
Om det er tilfellet, er dine bønner hørt. Han er kommet.
Du kan finne ham og drepe ham. Eller snakke med ham.
Vent her. Kongen kommer snart.
Tekst: Mats Gullikstad