‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred.
‎Frate-meu Ragnar n-a pierit ‎ca un războinic, ci a fost ucis în pat.
‎Nu-i primit la banchetul zeilor.
‎Își va petrece veșnicia ‎în înghețatul Niflheim din pricina ta.
‎Vei înmuia sabia în sângele lui Ragnar.
‎Doar așa va fi liber ‎să chefuiască în Walhalla.
‎Sângele lui nu curge prin venele altora?
‎Thyra?
‎Skade mă supune la cazne. Nu mă pot opune.
‎Eu îți aleg calea în viață, ‎Uhtred Ragnarson.
‎Am să-ți chinui spiritul!
‎Deși i-am răpit-o lui Haesten, ‎blestemul ei stăruie asupra mea.
‎Mi-a cotropit inima și mintea.
‎E otravă pentru bărbați.
‎Cum scap de blestem?
‎Vrăjitorul trebuie răpus ‎fără să tai pielea și fără să verși sânge.
‎La fel trebuie să faci cu Skade.
‎În Winchester se pune la cale ‎cununia politică a prințului Eduard.
‎Dar el a iubit și a lăsat altă soață.
‎- Sunt însurat cu Ecgwynn! ‎- Avem noi grijă de „soața” ta.
‎Ești Ecgwynn!
‎Iau acești copii. Vor fi ai Bisericii. ‎Îl vor sluji pe Dumnezeu.
‎Eduard are un vrăjmaș pizmaș, Sigebriht, ‎care râvnea la soața lui tainică, Ecgwynn.
‎E ferecată într-o mănăstire.
‎Te-aș înțelege prea bine ‎dacă n-ai putea să-l slujești pe Eduard.
‎La porunca stăpânilor săi danezi, ‎Aethelwold s-a întors în Wessex.
‎Voiesc să-i vorbesc regelui!
‎Dar Alfred, care trage să moară, ‎știe că e un trădător.
‎Cusururile lui izvorăsc din ale mele.
‎Cum să-i curm viața ‎fiului fratelui meu preaiubit?
‎Osânda este să-ți pierzi văzul.
‎Destinul guvernează totul!
‎DUPĂ ROMANELE SCRISE ‎DE BERNARD CORNWELL
‎Încrede-te în mine!
‎Mi s-a arătat renașterea ‎lui Uhtred Ragnarson.
‎Am văzut 50 de oșteni devenind 500, ‎apoi 5.000,
‎tot mai mulți îngroșându-le rândurile.
‎L-am văzut pe Alfred căzând în sfârșit ‎și pe Uhtred ridicându-se.
‎Gustă-mă!
‎WINCHESTER ‎REGATUL WESSEX
‎A fost o mare cinste să călătoresc ‎alături de domnița din Mercia.
‎Așa mult te roade ‎că soața ta are parte de respect?
‎Deși nu i se cuvine.
‎Te povățuiesc să bei cu măsură ‎la nunta asta.
‎- Nu-ți place să mă vezi vesel? ‎- Nu-mi place să te văz beat.
‎Poate nunta va fi urmată ‎de o înmormântare.
‎M-ar trezi iute din beție.
‎Părinte Beocca, spune-mi... ‎Cum se simte regele nostru?
‎E pregătit pentru orice va să vie.
‎Mă rog în fiece zi ‎pentru Alfred și Eduard.
‎În fiece noapte.
‎Părinte, pesemne că ești plin de griji.
‎Ce se va alege ‎de sfetnicul regelui răposat?
‎- Și eu sunt pregătit. ‎- Rămâi fără influență...
‎- Nu-mi pasă. ‎- Fără pavăză...
‎Îl am pe Dumnezeu. Mi-e de ajuns.
‎Ai și o soață, părinte.
‎Nu uita de soața ta...
‎O vajnică muiere daneză.
‎De ce nu mă mir ‎să te aud amenințând o muiere?
‎Părinte Beocca, rogu-te, ‎iartă-mi păcatele.
‎Te las să te rogi.
‎Dacă de asta ai venit aici.
‎Voi fi cu ochiul pe tine, părinte! ‎Cel care vede.
‎Mai bine ne vedeam la crâșmă. ‎Părintele Beocca ne bănuiește deja.
‎Pentru că e înfricoșat, ‎la fel ca întregul Wessex.
‎Regele se prăpădește ‎și un băietan îi va lua locul.
‎Domnia ta ce cugeți?
‎- Despre Eduard? ‎- Despre succesiune.
‎Consiliul alege următorul monarh.
‎Așa-i.
‎Însă Alfred voiește ‎ca acesta să fie Eduard.
‎Aud că Uhtred îi e îndatorat lui Eduard.
‎Că se va ivi iar ‎și i se va jurui prințului...
‎Atunci să răspândim alte zvonuri!
‎La nevoie, plătesc.
‎Dar nu putem îngădui ‎reputației lui Eduard să crească.
‎Noi doi?
‎Gândim la fel sau nu?
‎Suntem pregătiți să trecem la fapte ‎sau nu?
‎Ne împotrivim înscăunării lui Eduard ‎sau nu?
‎Ba da.
‎Ba da! Eduard nu trebuie să urce pe tron.
‎Iată zvonul ce-l vom răspândi...
‎Uhtred îi poartă pică lui Alfred ‎că l-a izgonit și că i-a luat moșiile.
‎Alfred trage să moară, ‎așa că Uhtred se va răzbuna pe Eduard.
‎Uhtred Ragnarson, ‎cum voiește să i se spună de-acum,
‎dorește să le ofere Wessexul danezilor.
‎Iar zvonul ăsta va fi repetat iar și iar, ‎până se va adeveri.
‎Uhtred nu poate fi lăsat ‎să se alieze cu Eduard.
‎- În veci. ‎- Am înțeles.
‎Doar noi îl înfruntăm pe băietan, ‎dar numai din pricina lui Alfred.
‎Din clipa morții sale, ‎teama și îndoielile vor spori.
‎Poporul nu-și va pune soarta ‎în mâinile unui rege necopt.
‎- Trebuie să fim pregătiți. ‎- Da!
‎Și să fim necruțători.
‎COOKHAM ‎MOȘIA LUI UHTRED DIN WESSEX
‎Intrăm pur și simplu, ‎de parcă nici n-am fi plecat vreodată?
‎- În sala cea mare? ‎- Da.
‎Dacă moșia are alt stăpân?
‎- Îl poftim să plece, amice. ‎- Se face.
‎Ne paște vreo nuntă, domnia ta?
‎Nu ne-am pus viața în primejdie ‎ca să călărești vrăjitoarea!
‎Sau voiești s-o ucizi cu sula?
‎Voiesc să-mi văd copiii.
‎Domnia ta, poate nu-ți amintești de mine.
‎Ba da. Ești Edwin, soțul lui Mildwynn.
‎Ne-au luat jumătate din dobitoacele ‎și grânele puse deoparte pentru iarnă.
‎Cică-s pentru oastea lui Alfred, ‎dar noi o să pierim de foame!
‎- Cine a făcut asta? ‎- Cei din conac, domnia ta.
‎Regele n-ar fi dat așa poruncă!
‎În lături! Nu voiesc să vărs sânge.
‎A zis să vă dați în lături! Pe dată!
‎Mulțam. Nu trebuia să mă fi răstit la voi.
‎Uhtred.
‎De ce dai buzna peste noi?
‎Asta-i casa mea.
‎Ne aflăm aici la porunca regelui.
‎Furați mâncare de la gura sărmanilor.
‎- Oastea trebuie hrănită. ‎- La fel ca popii, se pare.
‎Noroc că nu-i mâna.
‎Nu căutăm gâlceavă.
‎Ce-i aia?
‎Știi prea bine ce este.
‎Dă-o jos!
‎Dă-o jos sau i te dăruiesc lui Skade!
‎Nu voi face ce îmi ceri. ‎Mi-e cu neputință.
‎- Domnia ta, e doar o bucată de lemn. ‎- E sfânta cruce!
‎- Erkenwald, tacă-ți sfânta meliță! ‎- Și dă jos crucea!
‎- O s-o dau eu jos. ‎- Ba n-o să faci nimic!
‎Văd că-mi cauți pricină să mă răpui.
‎Aș prefera să fac ce-mi ceri.
‎Nu-s prost, ‎dar nici nu mă pot lepăda de credință.
‎Regele ar prinde de veste. ‎Dumnezeu ar ști...
‎Regele mi-a zis de nenumărate ori ‎că ăsta e un conac păgân.
‎Vei da jos crucea.
‎E crucea mea. ‎Din porunca mea stă atârnată pe perete.
‎Și voiesc să rămână acolo.
‎Dacă nu cumva te reînstăpânești ‎pe moșia Coccham.
‎Nu voiam să te supăr.
‎Acum mâncăm?
‎Poți s-o iei.
‎Plecați doar cu jumătate din dobitoacele ‎și grânele luate cu japca.
‎Da, oastea trebuie hrănită, ‎dar satul meu nu va face foamea.
‎Regele n-ar încuviința.
‎Regele a rămas o umbră!
‎Nimic mai mult.
‎Domnia ta, schimbăm o vorbă? ‎Între patru ochi.
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Și eu, stareță Hild.
‎- Ce cauți aici? ‎- Am venit să-mi văd copiii.
‎Ține-ți cumpătul... ‎Sunt teferi, dar nu-s la Coccham.
‎- Ci la Winchester. ‎- Cu Thyra?
‎Le poartă regele de grijă. Chiar bine.
‎- Regele? ‎- Sunt bine, ți-o jur.
‎Doar nu-s în grija fețelor bisericești!
‎Sunt teferi și fericiți, ‎iar tu n-ai fost aici.
‎Dacă Alfred nu și-a dat duhul, ‎îl omor cu mâna mea!
‎- Îmi sapă groapa? ‎- Nu.
‎Au fost creștinați? Botezați?
‎- Nu le prinde rău... ‎- N-are niciun drept!
‎Ne condamnă pe mine și pe soața mea!
‎- Domnia ta, îmbucă ceva! ‎- Mai târziu.
‎- Ba acum, dragostea mea. ‎- Am zis „mai târziu”!
‎Prea bine.
‎Acum e femeia ta?
‎- Îmi trebuia o muiere. ‎- Îi ia locul Giselei?
‎- Nu-i treaba ta pe cine iau în pat. ‎- O spun din prietenie.
‎Mă bucur să te găsesc bine. ‎Și iute la mânie, cum te știam.
‎Hild?
‎Așa-i, n-am fost aici.
‎Voiesc să-mi văd copiii, la Winchester.
‎Mă poți ajuta?
‎Da. Firește că te pot ajuta.
‎Dar episcopul Erkenwald va da știre ‎că ai fost aici.
‎Vor fi cu ochii pe tine.
‎Ești slab ca vai de tine. ‎Îmbucă ceva, „dragostea mea”!
‎- Finan. ‎- Domnia ta?
‎Popii să lase aici jumătate ‎din ce au prăduit.
‎Mergi cu ei la Alfred.
‎- Taman în Winchester? ‎- O să vin după tine.
‎- Și Skade? ‎- Rămâne cu mine.
‎Te voi găsi în Winchester. ‎Mă voi furișa acolo.
‎- Dacă Alfred mă ia ostatic? ‎- Va pune doar să fii urmărit.
‎- Bei și-ți găsești o muiere... ‎- Asta da.
‎Tuturor ne trebuie o muiere bună!
‎Părinte Beocca!
‎Aud că prietenul tău, Uhtred, ‎s-a jurat să se răzbune.
‎Pe Alfred.
‎- Pentru ce s-ar răzbuna? ‎- C-a fost izgonit.
‎După moartea lui Alfred, ‎cică-l va răpune pe Eduard.
‎Cine clevetește prostiile astea?
‎Nu-s prostii nici pentru mine, ‎nici pentru oamenii de aici.
‎Uhtred a luptat umăr la umăr cu Eduard. ‎Ai fost acolo, domnia ta.
‎Atunci de ce nu-i Uhtred aici? ‎De ce rămâne un proscris?
‎De ce e pedepsit Uhtred că a răpus danezi?
‎Nu de asta e pedepsit.
‎- L-a amenințat pe rege. ‎- Și o face în continuare?
‎Uhtred de Bebbanburg n-ar cuteza ‎să-i vatăme pe Alfred sau Eduard!
‎Dar Uhtred Ragnarson, părinte?
‎Vin ealdormani din tot cuprinsul țării ‎să sărbătorească.
‎Ferecă-ți gura proastă!
‎De acum încolo, ciocu' mic!
‎Mâncarea e în ceaun.
‎Am văzut o movilă de țărână.
‎Unde?
‎În fața ușii.
‎Nu doar la asta îți stă gândul.
‎Domnul să mă ierte, dar mai că-mi doresc ‎ca Alfred să închidă veșnic ochii.
‎Oamenii-s tot mai neliniștiți.
‎S-ar cuveni să-și pună capăt vieții.
‎- Să-și împlânte sabia în inimă. ‎- E regele.
‎Așa ar face un războinic danez.
‎Alfred se agață de viață
‎doar pentru că-i îngrijorat ‎de urmările morții lui.
‎Se va petrece ceea ce e hărăzit. ‎Toți pierim, Beocca.
‎Important e cum trăim.
‎Dacă danezii vin la Wessex, ‎lumea nu-ți va vedea decât obârșia.
‎Mă tem că nu te voi putea apăra.
‎- Se va face voia zeilor. ‎- Voia lui Dumnezeu.
‎Asta am zis.
‎Fârtații mei sunt oameni liberi. ‎Vă vor însoți și apăra către Winchester.
‎Am străjeri și-n Wessex nu-s tâlhari.
‎Lăsând deoparte preoții și ealdormanii,
‎nu se cade ‎să refuzi o sabie care ți se oferă.
‎Ai de gând să rămâi la Coccham?
‎Nu. Stăpânul meu are de gând ‎să domnească la Winchester.
‎Așa-i, stăpâne?
‎Mă privește.
‎- Și copiii tăi? ‎- Sunt creștini acum.
‎- Voi avea grijă de ei. ‎- Dacă voiești.
‎Îmi aduc soața în Mercia ‎și ne întâlnim acolo.
‎Ce se petrece? Cum de n-a răpus-o?
‎Osferth, frumusețea ei îi dă putere ‎asupra bărbaților care țin la renume.
‎Dar e o făptură a răului. ‎A făgăduit că o răpune!
‎Roagă-te pentru el. Îi va prinde bine.
‎Împreună, putem fi totul.
‎- Vreau să crezi în mine, Uhtred. ‎- Cred.
‎Așa cum cred eu în tine, ‎cel mai de seamă războinic.
‎Ești un rege.
‎Atunci tu îmi ești regină.
‎Sunt a ta și tu ești al meu.
‎Să te iubesc, să te călăuzesc...
‎să te stăpânesc.
‎Îți sunt stăpână.
‎Am socotit că ți-ar prinde bine un foc ‎și ceva cald de îmbucat.
‎Ai văzut?
‎Da.
‎- Nu mă fălesc cu fapta mea. ‎- Dar a fost trebuincioasă.
‎Era o făptură drăcească ‎și acum te-ai eliberat de ea.
‎- De ce mai ești aici? ‎- N-am putut pleca, domnia ta.
‎Te temeai că nu pot destrăma blestemul?
‎Da.
‎Am rămas aici de dragul domniței Gisela.
‎E conacul său. ‎Bunătatea ei era fără pereche.
‎Bag de seamă că n-ai cunoscut-o ‎pe domnița Gisela.
‎Pregătirile de nuntă, părinte Beocca...
‎- Cum merg? ‎- Aproape am isprăvit.
‎Oaspeții încep să sosească
‎și berăriile din Winchester lucrează ‎neobosite, zi și noapte.
‎Va fi o ceremonie scurtă, Măria Ta, ‎cum ai cerut.
‎- Stai bine, Măria Ta? ‎- Nu, dar mă descurc.
‎- Danezii rămân în tabăra lor? ‎- Nu s-au mișcat de la râul Ouse.
‎Suntem cu ochii pe ei.
‎Înfrângerea lui Haesten și Păr Roș ‎i-a slăbit.
‎Aethelwold.
‎Ce-i cu el, Măria Ta?
‎N-a venit aici să ceară iertare.
‎- Fiți cu ochii și pe el. ‎- Ar merita ucis.
‎Deși se cădea să mă mut de mult ‎de la han la palat,
‎pică cum nu se putea mai prost.
‎Voiai să călărești ‎vreo târfă din cârciumă, domnia ta?
‎Aelflaed, mergi la palat!
‎- Voiam să mănânc, atâta tot. ‎- Da, domnia ta.
‎Dacă oamenii clevetesc, se înșală.
‎Așa cum nădăjduiesc că greșesc ‎crezând că Eduard are o târfă cu plozi.
‎Binețe, domnia ta.
‎Cât domnia ta vorbești cu regele,
‎nădăjduiam să schimb o vorbă ‎cu domnița Aelflaed.
‎Cu tot respectul, nu cred că s-ar cădea.
‎Aud vorbe c-ai avea copii din flori. ‎E adevărat?
‎Parcă ne înțeleseserăm ‎să lăsăm clevetirile în crâșmă.
‎Domnia ta, condu-o în odaia ei ‎pe domnița Aelflaed.
‎Negreșit.
‎Nu zăbovi...
‎domnia ta.
‎Străjerii pot pleca.
‎Plecați! Da, voi! Ieșiți!
‎Jur că-s niște capete seci!
‎- Aethelhelm. ‎- Măria Ta.
‎Te găsesc mai vioi în dimineața asta.
‎Mulțam.
‎Regele are multe de făcut. ‎Să nu-l reținem.
‎Voiește să vorbiți despre puterea ‎lui Eduard și Aelflaed.
‎- Puterea? ‎- Cea a monarhiei, după încoronare.
‎- Consiliul va încuviința? ‎- Dacă-i îngăduiți regelui să grăiască...
‎- Uhtred. ‎- Un om mârșav, un nelegiuit.
‎- Un războinic. ‎- Dar unul păgân, Măria Ta.
‎E creștin prin naștere și prin botez.
‎- Adevăr grăiește? ‎- Da.
‎- E un proscris. ‎- Poate grăi regele?
‎Uhtred e și un om de cuvânt.
‎Dacă Eduard, odată încoronat, ‎va hotărî că-l voiește slujitor,
‎n-ar fi un lucru rău.
‎Măria Ta, ți-a pus cuțitul la beregată.
‎- Așa am auzit. ‎- Da!
‎Cât voi trăi, va rămâne un proscris. ‎Însă, după ce mă prăpădesc...
‎dacă i se va jurui lui Eduard, ‎te încredințez că se va ține de cuvânt.
‎- Prea bine, Măria Ta. ‎- Bine.
‎Poate voiești să-ți vezi ‎de treburile din zori?
‎Voiesc să lămurim ceva.
‎Uhtred e proscris sau nu?
‎- Da, e proscris. ‎- Da.
‎De-ar călca în Wessex, ar fi ucis.
‎- Eduard ar putea schimba asta. ‎- Sau nu.
‎Mai presus de orice, ‎Uhtred își vede interesul.
‎- Să nu uităm asta. ‎- Să fie limpede!
‎Eduard are trebuință ‎de îndrumarea unui războinic.
‎- Regele e ostenit. ‎- Regele nu e un țânc!
‎Atunci merg să-mi văd de treburi, ‎domniile voastre.
‎Mulțam pentru încredere.
‎Dacă-l prețuiești atât pe proscris, ‎de ce nu-l grațiezi?
‎Beocca, ne lași?
‎Da, Măria Ta.
‎- Sunt slab la trup, nu la minte. ‎- Știu prea bine, Măria Ta.
‎- Atunci de ce-mi pui la îndoială vorbele? ‎- N-aș face asta...
‎Lui Eduard îi trebuie ‎sabia unui războinic.
‎- Steapa e om cu frică de Dumnezeu. ‎- Are nevoie de Uhtred!
‎Îi trebuie un om ‎care nu știe doar să lupte,
‎ci și când, căci luptele vor continua!
‎Până când danezii vor pricepe ‎ce bună e pacea, vor continua.
‎Poți pleca, draga mea.
‎Cum poftești.
‎Nu-l iert pe Uhtred ‎pentru că nu ar accepta grațierea
‎și pentru că trebuie ‎să fie hotărârea lui Eduard.
‎Tu vei avea îndatorirea să-l îndrumi ‎să facă ceea ce se cuvine.
‎Între timp, de calcă în Wessex, ‎va fi osândit la moarte.
‎Măria Ta...
‎Finan, privește!
‎Nu vedeți ce-i cu ei?
‎Ai un bănuț, domnia ta? Ceva merinde? ‎Domnul te va binecuvânta!
‎- Mergeți către Winchester? ‎- Da, domnia ta. La nuntă.
‎- Atunci ne vedem acolo. ‎- Ziua bună!
‎Calicule!
‎Doamne...
‎Dă-mi putere și călăuzește-mă ‎să fac lucrarea Ta.
‎Dacă se cade să ne bizuim pe un păgân...
‎fie și doar în vreme de război...
‎atunci te implor...
‎Dă-mi un semn!
‎Ajută-mă!
‎Nu-mi voiesc fiul pângărit ‎de obiceiurile păgânilor!
‎Voiesc să fie un rege pios.
‎Neprihănit.
‎Măria Ta, e bine să mergi neînsoțit?
‎Cât pot, o voi face.
‎Voiesc să am pace.
‎Firește.
‎Steapa!
‎Nu mă recunoști, Steapa? ‎De ce ții poarta închisă?
‎Episcopule Erkenwald! Aduci musafiri.
‎Ne însoțesc de la Coccham.
‎Uhtred a rămas acolo. ‎Va merge țintă în Mercia.
‎Steapa, nădăjduia ‎să-și poată vedea copiii.
‎- Adevăr grăiește? ‎- Nu-mi dai crezare?
‎Da, Uhtred Ragnarson a rămas la Coccham.
‎Atât știu că e adevărat.
‎Uhtred voiește să revină în Mercia ‎și cere să i se trimită copiii acolo.
‎Deschide poarta, să ne tragem sufletul!
‎Voinicule, ne facem vinovați ‎doar de foame și oboseală!
‎Deschideți poarta!
‎- Nu închideți! ‎- Stați!
‎Venim din Kent, domnia ta,
‎să aducem voioșie ‎pe ulițele din Winchester.
‎- Pot trece! ‎- Mulțam, domnia ta!
‎Îl văz pe Aethelwold, războinicul danez?
‎Pare-mi-se c-ai pierdut un ochi.
‎Te văz prea bine, Finan.
‎Dar nu și pe stăpânul tău.
‎Unde e Uhtred?
‎Poate-i pe partea ta chioară.
‎Uhtred nu poate fi prea departe ‎de fârtații lui.
‎Mă tem că a venit să se răzbune, ‎cum spuneam eu.
‎Poate se cade să-i dăm de știre regelui.
‎Ca să ne descotorosim ‎de uzurpatorul Eduard,
‎Uhtred trebuie răpus.
‎Duceți degrabă grânele și dobitoacele ‎în cămările palatului!
‎Aud că se pune la cale o nuntă?
‎Eduard se însoară cu domniță frumoasă.
‎Îmi plac tare mult nunțile.
‎Găsesc bere din belșug ‎și sărutări mai lesne de obținut.
‎Poate mai zăbovesc o vreme pe aici.
‎Ești bine-venit Finan, cu fârtații tăi.
‎Finan, mă duc după nevastă-mea.
‎O s-o găsești sub vreun bărbat!
‎O s-o recunoști negreșit, ‎după ditamai tălpile!
‎Tot mi-e dragă!
‎- Finan! ‎- Ce...
‎Osferth, ești aici?
‎Iată-ne în Winchester! ‎Se va duce la părintele Beocca?
‎Da. O să dea de noi, fii fără grijă.
‎Și s-a eliberat de blestem.
‎- E moartă? ‎- Oale și ulcele.
‎Atunci am scăpat cu toții, călugărașule.
‎- Era o făptură drăcească, nu-i așa? ‎- Mai mult.
‎Era însuși Necuratul.
‎Pare lucrarea lui.
‎- Bere și muieri. ‎- Și rugăciuni.
‎Negreșit, dar în ordinea asta.
‎Dacă nu voiești să mă aflu aici, spune!
‎- Arată-te! ‎- Thyra.
‎Uhtred!
‎Intră!
‎Uhtred!
‎Mă bucur nespus să te văd ‎viu și nevătămat!
‎Da, sunt viu.
‎Viu și nevătămat.
‎Dar ce cauți aici? Te vor răpune!
‎- Voiam să-mi văd copiii și pe tine. ‎- Te vor răpune!
‎Trebuia să fi rămas în Mercia! ‎Veneam noi!
‎Am venit să-l ajut pe Ragnar.
‎- Beocca mi-a zis că s-a prăpădit. ‎- Așa-i.
‎- E mort... ‎- Da.
‎Îmi pare rău.
‎Dar e captiv în Niflheim.
‎I-a fost răpită onoarea ‎de a pieri ca un războinic.
‎Thyra, doar sângele tău îl poate ‎salva acum.
‎Un pocal, nu mai mult.
‎De ce ai venit la ușă cu pumnalul scos?
‎Cine nu te vrea aici?
‎Unii zic că locul meu nu-i aici. ‎Văd doar că-s daneză.
‎- Dar ești soața lui Beocca. ‎- Oamenii se tem.
‎Tu ai plecat, Alfred bolește ‎și se adună oastea.
‎Beocca știe de pumnal?
‎Beocca are treburi de făcut.
‎Dar ar fi o problemă. Osferth e fecior.
‎- Nu-i adevărat! ‎- Ba da.
‎- Nu! ‎- Trebuie să te deflorezi cândva.
‎- Te miri să mă vezi, părinte? ‎- Unde e?
‎Era cu vrăjitoarea păgână la Coccham. ‎Nu vorbesc de stareța Hild.
‎- Ai să-i trimiți vorbă? ‎- Știe că-i sunt teferi copiii?
‎Știe că i-au fost luați și nu s-a bucurat.
‎E aici?
‎Știi că nu voi chema străjerii. E aici?
‎Da.
‎De ce Aethelwold umblă slobod ‎pe ulițele din Winchester?
‎Pe bună dreptate sau nu, a fost iertat.
‎Cum va fi iertat și Uhtred. ‎Spune-i să vină la mine.
‎S-ar putea să stea chiar acum la masa ta.
‎Uhtred e aici!
‎- Ai vreun oștean treaz? ‎- Câțiva. Văd de cai.
‎Ar trebui să-i facem o vizită ‎părintelui Beocca.
‎- Thyra, sunt eu, Beocca! ‎- Vin acuși!
‎Sângerezi!
‎- Doamne sfinte, ce-ai făcut? ‎- Sunt teafără.
‎Sângerezi! Lasă-mă să-ți oblojesc rana!
‎Beocca, nu scoate nicio vorbă! ‎Uhtred e aici cu motiv întemeiat.
‎Ce motiv întemeiat?
‎Ce se petrece? Ce cauți aici?
‎- Beocca... ‎- Vorbeam cu el!
‎Îi dau sânge să-l salveze pe Ragnar.
‎Așa e.
‎E un ritual păgân!
‎E o bazaconie păgână, ‎fără legătură cu creștinismul!
‎- Nu înțelegi. ‎- Nu accept una ca asta!
‎- Beocca! ‎- Nu!
‎- Thyra, rogu-te... ‎- Nu te amesteca!
‎Greșești.
‎Dacă așa Ragnar poate ajunge în Walhalla, ‎trebuie să-l ajut.
‎- Nu-ți nesocotesc zeul. ‎- E singurul Dumnezeu!
‎Ragnar mi-e rudă de sânge.
‎Nu nesocoti credințele alor mei.
‎- Eu nu-s al tău? ‎- Mi-ești soț.
‎De asta trebuie să înțelegi.
‎- Beocca, aproape am isprăvit. ‎- Tu să taci!
‎Aproape am isprăvit.
‎Prea bine. Varsă-ți sângele! ‎Voi aștepta afară.
‎Nu voiesc să văz așa ceva!
‎- Ești încredințat? ‎- E aici negreșit.
‎Ce facem cu Beocca?
‎Îl adăpostește pe proscris. ‎Alfred îi va hotărî soarta.
‎Mergeți!
‎Dacă tot vă îngădui să vă vedeți ‎de ritualurile voastre păgâne...
‎- Îți cer ceva în schimb. ‎- Spune!
‎Voiesc să vorbești cu Alfred ‎de se va putea, în siguranță.
‎Socoți că ar vorbi cu mine?
‎E cu un picior în groapă ‎și au rămas lucruri nespuse.
‎Ia te uită! E chiar Aethelwold, ‎proscrisul iertat, cu sabia scoasă!
‎De ce-ai oprit în fața casei ăsteia?
‎- Fii cuviincios, părinte Pyrlig. ‎- Când vei merita.
‎- Umblă un proscris pe ulițe. ‎- Cine să fie?
‎- Nu se cade să întrebi. ‎- Nici tu, să-mi ceri socoteală.
‎Părinte Beocca!
‎- Ce-i asta? ‎- Ai niște musafiri arțăgoși.
‎Împresurați casa!
‎- Pentru ce? ‎- Caută un proscris.
‎Trebuie să caut în casă. ‎Nu-ți voiesc răul.
‎E spre binele lui Eduard.
‎Pe cine crezi că vei găsi, ‎în afară de soața mea?
‎- La o parte, părinte! ‎- Nu vreau.
‎Niciunul nu vrem.
‎- E limpede că tăinuiești ceva. ‎- Ai orbit de tot, băiete?
‎- Părinte, nu-ți vrem răul. ‎- Asta-i casa mea!
‎Și nimeni nu-i va călca pragul ‎fără învoirea mea!
‎Te ajutăm cu ceva, părinte?
‎E o gâlceavă neînsemnată ‎cu un biet ealdorman.
‎Sigebriht, cheamă-l pe Steapa ‎cu străjerii!
‎- L-am prins pe Uhtred Ragnarson. ‎- Da, domnia ta.
‎Crezi că Uhtred e în casa mea?
‎- Da. ‎- Tot un neghiob ai rămas!
‎Beocca!
‎- Nu ieși, draga mea! ‎- Am auzit ce vorbeați.
‎Dacă voiesc să caute în casă, ‎ar trebui să le îngăduim.
‎N-avem nimic de ascuns.
‎Rogu-vă, intrați! Aethelwold?
‎Veniți!
‎Ești mulțumit?
‎Te-am întrebat dacă ești mulțumit.
‎Iertare, părinte. Domniță.
‎A fost aici. Îi adulmec mirosul.
‎Ne vedem la nuntă, domniile voastre?
‎Unde Dumnezeu este?
‎Voi pleca de la banchet ‎nu din pricina oboselii sau a bolii.
‎- Ci din cauza treburilor. ‎- Da, Măria Ta.
‎Nu stau mult după cântări.
‎Greșesc?
‎Nu, Măria Ta.
‎Părinte Beocca, ‎dacă te roade ceva, grăiește!
‎Pleacă!
‎Măria Ta, ziua asta e închinată ‎speranței și stabilității,
‎de care Wessex are trebuință.
‎Dar temerile trebuie risipite.
‎- Temerile? ‎- Da, Măria Ta.
‎Din inima fiecărui bărbat sau femeie.
‎Soața mea și-a săpat un ascunziș. ‎Se teme pentru viața ei.
‎Cine i-o pune în primejdie?
‎Alți oameni cuprinși de teama ‎unui trai fără regele lor.
‎Eduard, de unul singur, ‎nu va risipi temerile.
‎Știi prea bine, stăpâne.
‎De asta nădăjduiești și te rogi, poate, ‎ca Uhtred să se întoarcă.
‎Dacă am dreptate, Măria Ta, ‎rugile ți-au fost ascultate.
‎E aici.
‎Îl poți osândi la moarte.
‎Sau poți vorbi cu el.
‎Așteaptă aici! Regele va veni curând.
‎Subtitrarea: Irina Para