ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Раґнар помер не як воїн, його вбили в ліжку.
Він не може потрапити до зали богів.
Він проведе вічність серед холодів Ніфлгейму через тебе!
Ти змочиш меч кров'ю Раґнара.
Лише таким шляхом він зможе увійти до Вальгалли.
Може, його кров тече в інших?
Тура?
Скейд мучить мене. Я не можу їй противитися.
Твій шлях - шлях, який я тобі обираю, Утреде Раґнарсоне,
і твій дух страждатиме, якщо я схочу.
І хоча я відібрав її в Гестена, її прокляття все ще тримає мене.
Вона заполонила моє серце й розум.
Вона - отрута для всіх чоловіків.
Як зняти прокляття?
Убий, не пошкодивши шкіри й не проливши й краплі крові.
Ти маєш зробити те саме зі Скейд.
У Вінчестері домовилися про політичний союз для принца Едварда.
Але він любив і залишив іншу.
-Я одружений з Еджвінн. -З твоєю дружиною розберуться.
Ти Еджвінн!
-Я забираю цих дітей. -Ви не можете!
Вони належать церкві й присвятять життя Богу.
У Едварда є ревнивий супротивник, володар Сіґебріт...
який сам бажав таємну дружину Едварда.
Її запроторили в монастир.
Я б повністю зрозумів, якщо б ви не змогли служити Едварду.
За наказом своїх данських володарів Етельвольд повернувся до Вінчестера.
Я хочу говорити з королем.
Але його зрада відома вмираючому Альфреду.
Помилки Етельвольда спричинені моїми власними.
Хто я такий, щоб забирати життя сина мого брата, якого я любив?
Покаранням стане осліплення.
Усе залежить від долі!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
Повір мені.
Я бачила відродження Утреда Раґнарсона.
Я бачила, як 50 чоловік перетворюються на 500, а тоді на 5000,
із кожним днем їх більшає.
І я бачила Альфреда, нарешті поваленого,
і Утреда, що піднявся.
Скуштуй мене.
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Маю зазначити: це честь їхати поряд із леді Мерсії.
Вас так дратує, володарю, що вашу дружину поважають?
Хоч вона і не заслуговує на повагу.
На весіллі буде багато елю й вина. Я раджу вам не налягати.
-Не любите, щоб я веселився? -Не люблю вас п'яного.
Можливо, за цим весіллям слідуватиме похорон.
Досить для протверезіння.
Можна запитати, отче Беокко, як він?
Як король?
Він готовий до того, що буде.
Альфред й Едвард у моїх молитвах щодня...
і щоночі.
Імовірно, це для вас неспокійний час, отче.
Що буде з радником короля, коли короля не стане?
-Я теж готовий. -Він не матиме впливу.
-Мене це не турбує. -Ані захисту.
У мене є Бог. Це все, що мені потрібно.
І у вас є дружина, отче.
Не забувайте про дружину,
сильну породисту данку.
Чому я не здивований, що ти погрожуєш жінці?
Отче Беокко, прошу,
пробачте мені мої гріхи.
Залишу тебе твоїм молитвам.
Якщо ти тут справді заради цього.
Я наглядатиму за вами, отче Беокко,
своїм здоровим оком.
Я б краще зустрівся в пивній.
Отець Беокка вже вбачає змову.
Бо він наляканий, як і весь Вессекс.
Король помирає, а його місце збирається зайняти хлопчисько.
Що ви думаєте щодо цього?
-Щодо Едварда? -Який стане королем.
Вітенагемот має обрати короля.
Так.
Утім, Альфред волів би, щоб ми назвали Едварда королем.
Люди кажуть, володар Утред у боргу перед Едвардом.
Що Утред з'явиться й принесе клятву принцу...
Тоді ми маємо навчити людей казати протилежне!
Я їм заплачу, якщо треба,
але ми не можемо дозволити, щоб слава Едварда зростала.
Ми?
Ми однієї думки чи ні?
Ми готові діяти чи ні?
Виклик Едварду буде кинуто тут і зараз чи ні?
Так.
Буде. Едварду не перемогти.
Тоді ось які факти.
Утред винить Альфреда за вигнання, за втрату землі й багатства.
Альфред на порозі смерті.
Утред, однак, спрямує свою помсту на Едварда.
Утред Раґнарсон, як відтепер він хоче бути відомий,
хоче Вессекс для данців.
Ось новини, які наші люди мають постійно повторювати,
доки це не стане абсолютною правдою.
Утреду не можна дозволити стати союзником Едварда.
Ніколи.
Я розумію.
Зараз проти цього хлопця тільки ми з вами,
але лише тому що Альфред живий.
Як тільки він помре, зростуть страх і сумніви.
Люди не схочуть, щоб їхня доля була в руках безбородого хлопчиська.
-Ми маємо бути готові. -Ми маємо бути готові.
І ми маємо бути безжальними.
КОККГЕМ
КУКГЕМ, МАЄТОК УТРЕДА У ВЕССЕКСІ
Ідея в тому, щоб просто зайти до Коккгема,
-наче ніколи й не залишали його? -Так.
-Прямісінько до зали? -Так.
А якщо інший володар там мешкає?
-Попросимо його піти, друже мій. -Я це можу.
Нам чекати одруження, володарю?
Ми ризикували життями не для того, щоб ви трахали сучку.
Чи ви збираєтеся вбити її членом?
Я планую побачити своїх дітей.
Володарю, ви мене не пам'ятаєте.
Я тебе пам'ятаю. Ти Едвін. Ти одружений із Мілдвінн.
Володарю, вони забрали більше половини зимових запасів, худоби й зерна.
Кажуть, щоб годувати армію Альфреда, але ми напевно голодуватимемо.
-Хто це зробив? -Вони в залі, володарю.
Король Альфред цього б не наказав, володарю.
Відійдіть. Я не хочу кровопролиття або жертв.
Він сказав відійти! Зараз же!
Дякую. Я не мав підвищувати голосу.
Утреде.
Що це за вторгнення?
Це мій дім.
Ми маємо право тут бути, ми у королівських справах.
Ви крадете їжу з рота бідняків.
-Треба годувати армію. -Як і священиків, здається.
Пощастило, що це не твоя рука.
Ми не хочемо сьогодні порушувати гармонію.
Що це?
Ви знаєте, що це.
Зніміть його.
Зніміть його, або я зроблю з вас подарунок для Скейд.
Я не зроблю те, що ви просите.
Я не можу.
Володарю, вважайте це шматком дерева, і все.
Це святе розп'яття!
Єпископе, раджу стулити свою святу пельку.
І зняти його!
-Я... можу його спустити. -Ти нічого не робитимеш.
Я розумію: ви шукаєте підставу вбити мене,
і я краще зроблю, як ви просите.
Я не дурень, але я не можу заперечувати свою віру.
Король це почує. Бог знатиме про це...
Король казав мені багато разів, що це язичницька зала.
Ви знімете його.
Це мій хрест, володарю. Моїх рук справа. Я його повісила.
І я хочу, щоб він там і залишався.
Якщо, звичайно, ви не плануєте знову правити в Коккгемі.
Не хотіла образити.
Може, тепер ми поїмо?
Можеш забрати його.
Будете їхати, візьмете половину того, що зібрали.
Я розумію, армію треба годувати, але моє село не голодуватиме.
Король не схвалить.
Король - привид.
І більше нічого!
Володарю, ми можемо ще поговорити?
Наодинці.
-Рада вас бачити, володарю. -І я вас, абатисо Гільдо.
-Залишитися тут? -Я приїхав побачити дітей.
Не обурюйтеся, не гнівайтеся.
Ваші діти в порядку, але не в Коккгемі.
-Вони у Вінчестері. -З Турою?
Під опікою корони. Доброю опікою.
-Корони? -З ними все гаразд, присягаюся.
Скажи мені, що вони не серед черниць і священиків.
Утреде, вони в порядку й щасливі. Я це бачила, а ти був відсутній.
Якщо Альфред ще не помер, я його вб'ю.
-Він робить це, щоб мені більше досадити. -Ні.
Їх зробили християнами? Їх хрестили?
-Їм це не зашкодить! - Він не має права!
Він зробив це, проклинаючи мене й мою дружину!
-Володарю? Вам теж треба поїсти. -Пізніше.
-Зараз вам треба поїсти, моє кохання. -Я сказав: пізніше!
Як бажаєте.
Вона тепер твоя жінка?
-Чоловіку потрібна жінка. -Вона - заміна Ґізели?
-З ким я сплю, абатиси не стосується. -Я говорю, як другові.
Добре, що ви в порядку. Насправді, повернулися до своєї справжньої натури.
Гільдо?
Я був відсутній.
Я хочу побачити своїх дітей у Вінчестері.
Допоможеш мені?
Так, я можу тобі допомогти. Звичайно, допоможу.
Але єпископ Еркенвальд розповість про твій візит до Коккгема.
Вони за тобою наглядатимуть.
Щось ти схуд. Ти маєш поїсти, моє кохання.
-Фінане. -Володарю?
Священики розвантажили половину того, що взяли?
Вони поїдуть до Альфреда, а ти поїдеш із ними.
-Прямісінько до Вінчестера? -Я слідом за тобою й знайду тебе.
-А Скейд? -Вона залишається зі мною.
Я знайду тебе у Вінчестері. Мені треба бути непоміченим.
-А якщо Альфред захоче взяти мене в полон? -Він наглядатиме за тобою, не більше.
Тобі треба хіба що пити ель і знайти жінку.
Це я можу.
Нам би усім хорошу жінку!
Отче Беокко!
Отче, ходять чутки, що ваш друг Утред присягнувся помститися
Альфреду.
-Помститися? За що? -За вигнання.
А якщо Альфред помре, кажуть, він уб'є Едварда.
Нісенітниця, хто це каже?
Мені це не здається нісенітницею, отче, як і людям навколо.
Утред бився пліч-о-пліч з Едвардом, і ви там були, володарю.
Був, але чому Утреда тут немає? Чому він залишається поза законом?
Чому Утреда покарано за вбивство данців?
Його покарано не за вбивство данців.
Він погрожував життю короля.
І продовжує погрожувати життю короля?
Утред із Беббанбурґа ніколи не зашкодив би ані королю, ані Едварду.
А як щодо Утреда Раґнарсона, отче?
Олдермени прибувають з усіх земель на святкування.
Щоб із вашої дупи не йшли такі розмови,
зараз же стуліть міцніше сідниці, володарю.
Вечеря в котлі.
Там купа бруду.
Де?
За дверми.
Тебе турбує щось більше, ніж купа бруду.
Господи, пробач мені, але я майже хочу,
щоб Альфред закрив очі й помер.
Чим далі це тягнеться, тим більше зростає занепокоєння людей.
Тоді йому треба покласти цьому край власноруч.
-Він має встромити меча собі в серце. -Він король.
Це б зробив данець-воїн.
Альфред чіпляється за життя,
бо хвилюється, що буде, коли його не стане.
Те, що станеться, - це доля. Ми всі смертні, Беокко.
Важливо те, як ми живемо.
Якщо данці прийдуть до Вессексу, люди вбачатимуть в тобі лише данку.
Я хвилююся, що не зможу тебе захистити.
-Богам вирішувати, що буде. -Богу.
Я так і сказала.
Мої люди все ще вільні люди.
Вони поїдуть з вами до Вінчестера й охоронятимуть у дорозі.
У мене є охорона, а Вессекс - не розбійницька земля.
Не враховуючи священиків й олдерменів,
зайвий меч вам би не завадив, єпископе Еркендальде.
Твій намір - залишатися в Коккгемі?
Ні. Намір мого володаря - панувати у Вінчестері.
Це правда?
Мої справи - це мої справи.
-А твої діти? -Вони християни.
-Я подбаю, щоб про них піклувалися. -Як схочете.
Я привезу дружину в Мерсію, володарю, і зустрінуся з вами там.
Що коїться? Чому вона ще жива?
Вона вродлива й має владу, Осферте,
над чоловіками, які вірять у свою славу.
Але вона зло. Він обіцяв, що вона помре!
Молися за нього.
Йому це знадобиться.
Ми з тобою можемо стати всім разом.
-Я хочу, щоб ти вірив у мене, Утреде. -Я вірю.
Як я вірю в тебе - воїна, вищого за всіх.
Ти король.
Тоді ти моя королева.
Я твоя, а ти мій.
Щоб кохатися, щоб панувати...
Щоб володіти.
Я володію тобою.
Подумав, вам знадобиться вогонь, володарю.
Щось тепле поїсти.
Ти бачив?
Бачив.
-Я не пишаюся тим, що зробив. -Але це було необхідно, володарю.
Вона належала дияволу, і тепер ви вільні.
Чому ти тут?
Я не міг поїхати, володарю.
Боявся, я сам не позбудуся прокляття?
Саме так.
Я залишився через леді Ґізелу, володарю.
Це її зала, а вона була найлюб'язнішою й найдобрішою жінкою.
Зрозуміло: ти зовсім не знав леді Ґізелу.
Організація весілля, отче Беокко.
Як ідуть справи?
Усе майже готово.
Гості почали прибувати, а пивні Вінчестера
варять ель день і ніч.
Це буде найкоротша церемонія, володарю, як ви й просили.
-Вам зручно, володарю? -Ні, але нехай.
Данці, вони все ще стоять табором?
Вони не рухаються, залишаються біля річки Уз.
Ми продовжуємо наглядати.
Наші перемоги над Гестеном і Кривавоволосим послабили їх.
Етельвольд.
А він що, володарю?
Він тут із причин, інших за прощення.
-За ним теж потрібен нагляд. -Йому бути б мертвим.
Хоча перехід із готелю до палацу мав статися вже давно,
він відбувається у дуже незручний час.
Ви саме мали трахати трактирну шльондру, володарю?
Ельфледо, прямуй до палацу.
-Я мав їсти, нічого більше. -Так, мілорде.
Пліткарі помиляються,
так само, як, сподіваюся, помиляються, кажучи, що Едвард має шльондру з дітьми.
Володарю, доброго ранку.
Поки ви розмовлятимете з королем,
я сподівався провести час із леді Ельфледою.
З усією повагою, не думаю, що це доречно.
Я чув плітки, що у вас є незаконні діти.
Це правда?
Я думав, ми домовилися залишити всі плітки пивної
в пивній, володарю?
Володарю, можливо, ви проведете леді Ельфледу до її кімнати?
Звичайно.
Не затримуйтеся.
Володарю.
Варта може нас залишити.
Вийдіть! Так, ви! Геть!
Присягаюся, під шоломами в них нічого, крім соломи.
-Етельгельме. -Пане королю.
Дозвольте сказати: ви краще виглядаєте цього ранку.
Дякую.
У короля сьогодні багато справ, не зволікатимемо.
Він покликав вас сьогодні, щоб обговорити силу Едварда й Ельфледи.
-Силу, леді? -Силу корони, коли Едвард стане королем.
Припускаючи, що Вітенагемот погодиться. Є гарантії?
Чи може висловитися чинний король?
Утред.
Розбійник і негідник.
-Воїн. -Язичник, володарю, чи не так?
Християнин за народженням і хрещенням.
-Це правда? -Так.
-Він злочинець. -Король може сказати?!
Утред - також людина слова.
Якщо Едвард, як король, вирішить узяти його на службу,
поганого в цьому не буде.
Володарю, ця людина приставила вам ножа до глотки.
-Мені так сказали. -Так!
І доки я живий, він залишатиметься злочинцем.
Однак після моєї смерті...
якщо він присягне Едварду,
я кажу вам, він дотримається слова.
Я почув вас, володарю.
Добре.
Можливо, ви захочете повернутися до ваших ранкових справ, володарю?
Дозвольте прояснити.
Утред - злочинець, чи не злочинець?
-Звичайно, злочинець. -Так.
Якщо він ступить сьогодні на землю Вессексу, його стратять.
Хоча Едвард може мати іншу думку як король.
А може й ні.
Понад усе, Утред робить те, що подобається Утреду.
-Нікому з нас не варто це забувати. -І ви не забувайте.
Едварду будуть потрібні поради воїна.
-Король втомився. -Король - не дитина!
Я піду в справах. Володарю, леді.
Дякую за довіру.
Якщо ти так високо цінуєш злочинця, чому ти йому не пробачиш?
Беокко, залиш нас.
Так, володарю.
Я слабкий тілом, а не розумом.
Я знаю це, володарю. Я розумію.
Тоді навіщо питаєш? Навіщо сумніваєшся в мені?
Я не сумніваюся у вас, я б не...
Едварду буде потрібен воїн на його боці!
-У нього є Стеапа, він богобоязкий. -Йому знадобиться Утред!
Йому потрібна людина, яка не лише знає, як битися,
але коли битися, бо боротьба триватиме!
Доки данці не навчаться перевагам миру,
боротьба триватиме.
Залиш мене, моя люба.
Як бажаєте.
Я не пробачаю Утреда, по-перше, тому що він не погодиться,
а по-друге, це має бути рішенням Едварда.
А направити його до вірного рішення буде твоїм завданням.
Між тим, зійдемося на тому, що, якщо він ступить на землю Вессексу,
його буде страчено.
Володарю.
Фінане! Дивися!
Розвідаєте, що там?
Є зайва монетка, володарю? Зайва їжа? Бог напевно благословить вас.
-Ви прямуєте до Вінчестера? -Так, володарю, на весілля.
-Тоді побачимося там. -Хорошого вам дня, володарю.
Паскудний покидьок.
Святий Боже,
дай мені силу й направ, щоб я виконала Твою волю.
Якщо правильно й доречно покладатися на язичника,
нехай і жорстокого,
тоді благаю Тебе:
пошли мені знак.
Допоможи.
Я хочу, щоб мій син не заплямував себе язичництвом.
Я хочу, щоб він був Божим королем.
Чистим.
Володарю. Не варто вам ходити без допомоги.
Доки я можу, я ходитиму.
Хочу посидіти в спокої.
Звичайно.
Стеапо!
Не впізнаєш мене, Стеапо? Чому ворота не відчинено?
Єпископе Еркенвальде.
Ви з гостями.
Вони їхали з нами від Коккгема.
Де залишився Утред. Він поїде до Мерсії.
Стеапо, він сподівався знайти там дітей.
-Це правда, володарю? -Ви мені не вірите?
Так, Утред Раґнарсон залишається в Коккгемі,
наскільки я знаю.
Утред збирається повернутися до Мерсії.
Він попросив звернутися до короля, щоб забрати дітей.
Тепер відкривайте ворота й дайте нам відпочити.
Гей, здорованю, ми винні в тому, що голодні й втомлені, і все.
Відкрий ворота!
-Заждіть! Не зачиняйте ворота! -Зупинися!
Ми подорожуємо з Кенту, володарю,
щоб сіяти посмішки й сміх вулицями Вінчестера.
-Пропустіть їх! -Дякую, володарю.
Це не Етельвольд, данський воїн?
Схоже, ти загубив око.
Я добре тебе бачу, Фінане.
Але я не бачу твого господаря.
Утред, де він?
З боку втраченого ока, можливо.
Якщо його люди тут, то Утред недалеко.
Боюся, він тут заради помсти, про яку ми говорили.
Тоді варто повідомити короля.
Якщо нам удасться скинути Едварда,
Утреда має бути страчено.
Зерно й худобу закладайте в комори палацу негайно.
Ваші люди сказали, що очікується весілля, володарю?
Едвард одружується, так. На милій дівчині.
Я... обожнюю весілля.
Ель тече рікою, і поцілунки піймати трохи легше.
Я б залишився ненадовго.
Тобі раді, Фінане, як і твоїм людям, я певен.
Фінане, піду, знайду дружину.
Шукай під чоловіками!
Ти впізнаєш її по її великим ногам!
Усе одно люблю її!
-Фінане! -Що за?..
Осферте, ти тут?
Тож ми всередині Вінчестера.
Куди він піде? До отця Беокки?
Так, він нас знайде, будь певен.
Він звільнився від прокляття.
-Вона мертва? -Мертвісінька.
Тоді всі ми вільні від прокляття, чернець-молокосос.
Вона - творіння диявола, так, Фінане?
Ні. Навіть більше: вона була замаскованим дияволом.
Він би так і вчинив.
-Ель і жінки. -І молитви.
Але в такому порядку.
Якщо ти проти моєї присутності тут, то скажи це.
-Покажися мені! -Туро.
Утреде.
Зайдемо всередину.
Утреде.
Утреде, я така рада бачити тебе, знати, що ти ще живий.
Так.
Хоча б живий і здоровий.
Але навіщо ти тут? Вони тебе вб'ють.
-Прийшов побачити дітей і тебе. -Вони тебе вб'ють.
Треба було залишатися в Мерсіїї, ми б приїхали.
Я прийшов, щоб допомогти Раґнару, врятувати його.
-Він мертвий. Беокка мені розповів... -Так.
-Він мертвий. -Так, мертвий.
Мені шкода.
Але він застряг у Ніфлгеймі.
Він помер не смертю воїна, цей привілей у нього вкрали.
Туро, лише твоя кров може його врятувати.
Лише келих, не вся.
Чому ти вийшла за двері з ножем?
Хто проти твоєї присутності тут?
Є люди, які вважають, що мені тут не місце. Вони бачать лише данку.
-Але ти дружина Беокки. -Вони налякані.
Тебе немає, Альфред помирає, а воїни збираються до купи.
Беокка знає про ножа?
У Беокки є справи.
Але є невеличка проблема: Осферт незайманий.
-Це неправда! -Правда!
-Ні. -Це правда! Треба тобі якось спробувати!
-Здивовані бачити мене, отче? -Де він?
Останнього разу його бачили з язичницькою відьмою в Коккгемі,
і я кажу не про абатису Гільду.
-Є для нього повідомлення? -Він знає, що його діти в безпеці?
Він знає, що їх забрали, і він не в захваті.
Він тут?
Ти знаєш, я не викличу охорону. Він тут?
Так.
А тепер скажіть, чому Етельвольд
вільно розгулює вулицями Вінчестера?
Правильно це чи ні, але він був пробачений.
Як і Утред буде пробачений, я вірю. Скажи йому знайти мене.
Гадаю, він може сидіти у вас за столом, отче.
Утред тут. Я це знаю.
-Є тверезі серед ваших людей? -Деякі. Вони пильнують коней.
Нам із вами варто нанести візит до будинку отця Беокки.
-Туро, це я, Беокка. -Хвилинку!
У тебе тече кров.
-Святі небеса, що ти зробила? -Ні, я... зі мною все добре.
Кров тече. Треба перев'язати. Знайду щось.
Беокко, не кажи нічого, прошу. Утред тут не просто так.
Не просто так? З якої причини?
Що тут коїться? Що ти тут робиш?
-Беокко. -Я з ним розмовляю!
Я даю Утреду свою кров, щоб урятувати Раґнара.
Це правда.
Це язичництво, ось що це.
Це язичництво, єресь, противна християнству, казна що.
-Ти не розумієш. -Я цього не дозволю!
-Беокко! -Ні!
-Туро, будь ласка! -Ні, ти не втручатимешся.
Це неправильно.
Якщо це шанс Раґнару дістатися Вальгалли,
тоді я маю дати цей шанс.
-Я не відкидаю твого бога. -Тому що мій Бог істинний.
Раґнар - моя кров!
Ти не відкидатимеш того, у що вірять мої люди.
-Я не твоя людина? -Ти мій чоловік.
Тому ти маєш зрозуміти.
-Беокко, ми майже закінчили. -Помовчи.
Ми майже закінчили.
Дуже добре. Продовжуй стікати кров'ю в миску. Я почекаю надворі.
Я не збираюся на це дивитися.
-Ти впевнений у цьому? -Він тут, вір мені.
А Беокка, з ним що робити?
Він покриває злочинця. Альфреду вирішувати.
Іди!
Якщо вже я дозволяю вам практикувати язичницький ритуал у своєму домі,
-я попрошу зробити мені послугу натомість. -Проси.
Я хочу, щоб ти поговорив з Альфредом, якщо я зможу це безпечно влаштувати.
Чому ти думаєш, що він говоритиме зі мною?
Бо смерть близько, а є, що сказати.
Чи це не зганьблений, але пробачений, володар Етельвольд із мечем наголо?
Зупинилися біля цього будинку, я бачу?
-Ви маєте виявити повагу, отче Пірліґу. -Коли заробите її.
-Отче, тут вільно розгулює злочинець. -Злочинець? Хто?
-Не ваше місце питати. -Не ваше місце вказувати мені на моє.
Отче Беокко!
-Що таке? -Гадаю, у вас люті відвідувачі.
Оточіть будинок. Зараз же.
-Оточити будинок? Навіщо? -Вони шукають злочинця.
Я хочу зазирнути в середину, отче. Я не хочу вам зашкодити.
Для захисту Альфреда й Едварда.
І що ви очікуєте знайти, крім моєї дружини?
-Відійдіть, отче. -Не відійду.
Ми не відійдемо.
-Вочевидь, ви щось приховуєте. -Яким оком ти це бачиш?
-Отче, клянуся, ми не хочемо зашкодити. -Це мій дім!
До мого дому ніхто не зайде без дозволу!
Ми можемо чимось допомогти, отче?
Це незначна суперечка за участю незначного олдермена, от і все.
Сіґебріте, пошліть за Стеапою й вартою короля.
Скажіть: ми затримуємо
-Утреда Раґнарсона. -Володарю.
Гадаєш, Утред всередині?
-Так. -Дурень, як завжди.
Беокко?
-Залишайся в середині, люба. -Беокко, я все чула.
Якщо ці люди хочуть зайти в дім, то нехай заходять.
Нам нічого приховувати.
Прошу, заходите. Етельвольде?
Пішли.
Задоволений?
Я питаю: ти задоволений?
Мої щирі вибачення, отче. Леді.
Він тут був. Я чую його запах.
Побачимося на весіллі, володарі?
Господи, де ж він?
Я залишу весільний бенкет не тому, що втомився чи мені погано,
-а тому що в мене багато справ. -Так, володарю.
Я піду після співів.
Це неправильно?
Ні, володарю.
Отче Беокко, вочевидь, вас щось турбує. Кажіть.
-Залиште нас. -Так, володарю.
Сьогодні день надії на стабільність,
якої потребує Вессекс.
Але треба приборкати страх, розвіяти його.
-Страх? -Так, володарю.
Він оволодів кожним чоловіком і жінкою.
Моя власна дружина вирила схованку, бо боїться за своє життя.
Хто їй погрожує?
Люди, які самі бояться життя без короля.
І один Едвард не стане відповіддю.
Ви самі це знаєте, володарю.
Тому ви сподіваєтеся і, можливо, молитеся, щоб Утред повернувся.
Якщо це саме так, володарю, то ваші молитви почуто.
Він тут.
Ви можете його знайти й стратити.
Або ви можете поговорити з ним.
Чекай тут. Король скоро прийде.
Переклад субтитрів: Олена Козар