‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred.
‎După ce am răpus un popă ‎care băga zâzanie...
‎am fugit amenințându-l cu moartea pe rege.
‎Acum sunt un proscris ‎care nu poate călca în Winchester.
‎Alfred trage să moară.
‎Ca să fie încredințat ‎că fiul lui, Eduard, va fi încoronat,
‎i-a pus la cale însurătoarea.
‎Râvnind coroana, ‎Aethelwold a fost înfierat ca trădător.
‎Osânda este să-ți pierzi văzul.
‎Ne împotrivim înscăunării lui Eduard ‎sau nu?
‎Eduard nu trebuie să urce pe tron.
‎Danezii, aliații lui Aethelwold,
‎așteaptă să se prăpădească Alfred ‎ca să atace Wessexul.
‎Cu paloșul în mână, ‎ne așteaptă o bătălie de purtat!
‎M-am întors în taină la Winchester, ‎să-i cer ajutorul soră-mii, Thyra.
‎Ragnar e captiv în Niflheim. ‎Doar sângele tău îl poate salva.
‎Împresurați casa!
‎Wessexul clocotește ca niciodată ‎și oamenii sunt cuprinși de groază.
‎Soața mea și-a săpat un ascunziș. ‎Se teme pentru viața ei.
‎Cine i-o pune în primejdie?
‎Oamenii cuprinși de teama ‎unui trai fără regele lor.
‎Uhtred e aici. Îl poți osândi la moarte ‎sau poți vorbi cu el.
‎Iată cum am ajuns să-l aștept ‎pe un rege aflat la capătul zilelor...
‎Destinul guvernează totul!
‎Este un letopiseț.
‎Izvodul acela.
‎E letopisețul Wessexului.
‎Îmi va zugrăvi viața, ca rege.
‎De când s-a prăpădit fratele meu, ‎până acum.
‎- Cântece... ‎- Într-un fel.
‎Și niciunul nu-l va pomeni ‎pe Uhtred de Bebbanburg.
‎Oamenii își vor aminti faptele mele.
‎Dar oamenii vor pieri.
‎Așa ne e dat tuturor.
‎Izvodul acesta va dăinui.
‎Când e înscrisă în zapis, ‎o faptă devine nemuritoare.
‎Dacă zapisul nu arde.
‎Dacă se păstrează, da.
‎Peste un veac, învățații vremii vor citi ‎sau vor recita ce stă scris
‎și Alfred li se va arăta.
‎Nu vor prinde de știre de nobilul Uhtred.
‎Nici de loialitatea ta...
‎de povețele tale...
‎de bărbăția ta...
‎de curajul și firea ta sfidătoare.
‎Ce cauți aici?
‎- La Winchester? ‎- În odaia asta.
‎Mi s-a zis că voiești să vorbim.
‎Și de ce îmi faci pe plac? ‎Ce voiești de la mine?
‎Ce mi-ai grăi ‎cât încă mă țin puterile să te ascult?
‎Un lucru ar fi ‎că niciodată nu te-aș fi putut răpune.
‎Când ți-am pus pumnalul la gâtlej, ‎nu te-aș fi ucis.
‎Ți-aș fi tras bucuros o mamă de bătaie.
‎Dar n-aș fi niciodată ucigașul lui Alfred, ‎regele saxonilor.
‎Așa ai fi dobândit un loc în acest zapis.
‎N-aș voi să se scrie ‎despre o asemenea faptă.
‎Mi-am câștigat locul în acel zapis.
‎Dar orice nobil se socoate erou. ‎Pricep temeiul lipsei mele de acolo.
‎Nu se va scrie că Alfred s-a ridicat ‎pe umerii lui Uhtred.
‎De multe ori.
‎Dar eu știu că așa este.
‎Mulțam, Măria Ta.
‎Socoți că te pot răpune? Ești proscris.
‎S-ar scrie că Alfred, firav și bolând,
‎a găsit puterea să-l răpună ‎pe războinicul Uhtred Ragnarson.
‎- Însă nu va fi așa. ‎- Pentru că-s prea nevolnic?
‎Pentru că suntem legați.
‎Nu mă poți răpune, ‎cum nici eu nu te pot răpune pe tine.
‎Spada mea e grea.
‎Trebuie să mă așez.
‎E vin în carafă. ‎Rogu-te să-l torni în cupe.
‎În cinstea lui Eduard și a miresei lui. ‎Casă de piatră!
‎Domnul să-i aibă în pază!
‎Dar lucrarea Domnului se săvârșește adesea ‎cu mâna omului.
‎Tu ai săvârșit lucrarea Lui, știu bine.
‎Nimeni nu putea sparge de unul singur ‎zidul de scuturi de la Ethandun.
‎Sunt păgân, Măria Ta.
‎- Ești botezat. ‎- Cred în zeii străvechi.
‎Și Necuratul lucrează cu mâna omului.
‎Moartea mea va scoate la lumină ‎Necuratul din mulți.
‎Și oamenii buni vor fi îmbiați ‎de lăcomie, putere sau faimă.
‎- Creștini? ‎- Da.
‎Șed acum în sala sfatului.
‎Îmi mănâncă bucatele, ‎îmi beau vinul și berea
‎și ridică pocalele ‎în cinstea fericiților miri.
‎Domnul să-i aibă în pază.
‎DUPĂ ROMANELE SCRISE ‎DE BERNARD CORNWELL
‎Prea bine... Bun.
‎Aethelhelm!
‎Îngăduie-mi să te felicit ‎că ești de-acum ginere de prinț.
‎Nu-ți acoperi cicatricea aia hâdă? ‎Îmi întoarce mațele pe dos.
‎Orbita mea?
‎„Văd” că-mi reamintește ‎să fiu credincios coroanei...
‎pe fruntea oricui ar sfârși.
‎Va sta pe fruntea lui Eduard.
‎De-i va surâde norocul, ‎dar nimic nu-i bătut în cuie.
‎Sfatul și ealdormanii sunt nestatornici. ‎Trăim în vremuri tulburi.
‎Nădăjduiesc că spui așa grozăvii ‎doar la beție.
‎Nu ești întâiul socru al lui Eduard.
‎Își recunoaște copiii din flori.
‎Eduard a mai fost cununat o dată.
‎Dacă bastarzii ar fi legitimi, aș ști.
‎Așa-i, trebuia să ți se fi zis, ‎doar ești un aliat de seamă.
‎E tânăr, și-a făcut de cap.
‎Pruncii sunt rodul dragostei sale.
‎- A spus-o cu gura lui, se pare. ‎- Domnia ta.
‎Îți amintesc că nu se cuvine ‎să stai la masa asta.
‎Așa-i, Steapa. ‎Locul cuvenit mie nu e la masa asta.
‎A fost o plăcere să vorbim, domnia ta. ‎Iertare pentru ochi.
‎Sau pentru orbita cea hâdă.
‎- Spiritele se agită în Winchester. ‎- Și la masa asta.
‎Aldhelm, trimite vorbă în Mercia! ‎Mi-ar plăcea mai mulți străjeri.
‎N-ai trebuință de ei.
‎Taică-tău stă să crape. Ce ne facem apoi?
‎- Aldhelm, trimite olăcarul! ‎- Da, domnia ta.
‎Regele e în odaia sa, Beocca?
‎- Se hodinește, din ce știu. ‎- Mă duc la el.
‎- Părea ostenit, stăpână. ‎- Soața lui nu-l ostenește niciodată.
‎Spune-i lui Aethelhelm că te temi ‎că Uhtred Ragnarson e pe aproape.
‎- Nu știm dacă-i așa. ‎- Ba sigur că așa e!
‎Oamenii lui n-ar veni fără el.
‎Cată să se răzbune.
‎Și asta vom susține în continuare.
‎Măria Ta, de ce mi-ai dus copiii ‎la Winchester?
‎De ce i-ai creștinat?
‎Ca să fii tu blestemat.
‎Ca să suferi, chiar.
‎Încerc să fiu chibzuit. Totuși...
‎N-am fost chibzuit ‎când ți-am luat odraslele.
‎Am fost nesăbuit și egoist. ‎Dar li s-a purtat de grijă.
‎Tu nu ești un tată prea bun.
‎Nu mi s-a îngăduit. Am fost izgonit.
‎Ai răpus un om în palat.
‎Deși, recunosc, o căuta cu lumânarea.
‎Am greșit. ‎Când te-am judecat și te-am osândit,
‎nu ți-am arătat respectul ‎și încrederea cuvenite.
‎Mă temeam.
‎Încă mă tem.
‎Nu de tine, nu de moarte,
‎ci că tot ce a ajuns Wessexul ‎se va pierde,
‎adică tot ce stă scris în acel zapis.
‎Lucrarea mea trebuie să continue.
‎Țara asta trebuie să crească.
‎Englitera trebuie plămădită ‎și Domnul trebuie lăudat.
‎Suntem și rămânem ‎ultimul regat cu adevărat saxon.
‎Nu putem ridica ziduri între triburi, ‎nici nu ne putem lăsa cotropiți.
‎Altfel viața mea va fi fost în zadar.
‎Viața tatei și a fratelui meu ‎se vor fi irosit.
‎Măria Ta!
‎Mi s-a zis că te hodinești.
‎- El ce cată aici? ‎- Eu l-am poftit să vină.
‎Ai zis că, dacă va mai călca în Wessex, ‎va fi osândit la moarte.
‎Acum zic altceva.
‎Lasă-ne și nu sufla o vorbă ‎despre Uhtred în fața nimănui.
‎Nu pricep de ce-l poftești pe dușman ‎la masa noastră!
‎- Mai întâi Aethelwold, acum el! ‎- Doamnă!
‎Măria Ta, nu mai fi iertător! ‎Te face să pari slab.
‎Draga mea, te-am poftit să pleci.
‎Și tu ce-ai de gând? ‎Să-i ceri să-i fie alături lui Eduard?
‎- Am să refuz oricum. ‎- Nu voi accepta!
‎Aelswith, lasă-ne!
‎E furioasă pentru că-s pe moarte.
‎Nu e lipsită de inimă, ‎doar că acea inimă e rănită acum.
‎Ca mine...
‎ca mulți alții din Wessex, poate...
‎soața mea se teme...
‎de asta.
‎De ce se va scrie de acum încolo.
‎De vremurile tulburi care vor să vie.
‎Așa e viața, Măria Ta.
‎- Merge mai departe. ‎- Dar încotro?
‎Cine va domni? Care zeu va fi proslăvit?
‎Ce limbă se va vorbi? ‎Ce pravile ne vor îndruma?
‎Tu ți-ai trăit traiul.
‎Curând, va veni rândul altora.
‎Dumnezeu... sau alți zei...
‎vor hotărî asta.
‎Ai dreptate.
‎Dar ultima mea faptă, ‎în ochii Domnului meu,
‎va fi să mă asigur ‎că ne ocârmuiesc oameni buni.
‎Asta am de făcut.
‎Și de asta te afli acum în odaia asta.
‎Nu te năpusti imediat,
‎dar pune străjeri ‎pe fiecare hol al palatului.
‎Proscrisul Uhtred e aici.
‎Să plece din palat imediat ‎după ce se desparte de rege.
‎- Ne socotim cu el în zilele ce o să vină. ‎- Da, stăpână.
‎Mamă, te văz îngrijorată.
‎- Din pricina regelui? ‎- Nu.
‎Nu. Mă încearcă doar grija festinului.
‎Curând, mesenii se vor îmbăta criță. ‎Atunci voi răsufla ușurată.
‎Spune-mi adevărul!
‎Adevărul e ‎că trăim vremuri primejdioase.
‎Vei avea trebuință de multă hotărâre.
‎Zâmbește!
‎Parcă mai ieri...
‎ți l-am încredințat pe Eduard, ‎un prunc ce trăgea să moară.
‎M-am temut ‎că rugăciunile mele n-au primit răspuns.
‎Și ți l-am dăruit ție...
‎și lui Iseult.
‎Ți-o amintești!
‎Negreșit.
‎Uhtred.
‎Voiesc să ți-l încredințez din nou ‎pe fiul meu.
‎La fel ca întâia oară, ‎ca să-i salvezi viața.
‎Nu spune nimic, nu încă!
‎Îți cer doar să rămâi la Winchester ‎până e încoronat.
‎Apoi fă ce voiești. ‎Du-te în nord și revendică-ți moșiiile.
‎Sunt proscris, Măria Ta.
‎Nu mai ești.
‎De astăzi...
‎ești iertat.
‎Cu condiția să rămân la Winchester?
‎Te iert orice ai hotărî.
‎Dacă soața mea a pus străjeri la ușă, ‎și sigur a făcut-o, te scap eu de ei.
‎Sunt împăcat acum.
‎Ți-am spus ce îți cer. ‎Nu-mi trebuie un răspuns.
‎Îți mulțumesc, stăpâne...
‎că ți-ai îndreptat greșeala.
‎Trebuia să fi închis ochii, ‎bătând la Poarta Raiului, cu mult în urmă.
‎Nădejdea că ne vom întâlni acum ‎m-a ținut în viață.
‎Pentru Uhtred, ‎adevăratul stăpân din Bebbanburg...
‎pe care nu l-am înțeles pe deplin, ‎dar fără de care n-aș fi fost rege.
‎Pleacă!
‎Domnia ta, sunt Aldhelm.
‎Ce-i?
‎N-am trimis olăcarul.
‎Voiai să ceri mai mulți străjeri. ‎Avem destui aici.
‎Dacă mai aducem, pare c-avem gânduri rele.
‎- Deci nu mi-ai dat ascultare? ‎- Te povățuiesc.
‎De ce să aducem oșteni la miazăzi ‎când danezii se pregătesc de război?
‎Nu-ți ascunde nesupunerea după povețe! ‎Bag de seamă că ți-a intrat în obicei.
‎Și că-ți fug ochii după nevastă-mea.
‎- Doar te povățuiesc. ‎- N-o lăsa să-ți ia mințile!
‎Împreunează-te cu ea ‎și fă-mi plăcerea de a o repudia,
‎dar nu cuteza s-o iubești!
‎În ziua morții lui Alfred, ‎voi deveni rege în Mercia!
‎O voi anunța aici, la Winchester. ‎Astea nu-s gânduri rele, ci un adevăr.
‎Trimite vorbă ‎să mai vină vreo 50 de străjeri.
‎HUNSTANTON ‎REGATUL ENGLITEREI DE RĂSĂRIT
‎Hai cu mine, să te-nvelești în blănuri!
‎Războiul bate la ușă.
‎Voiesc să mă bucur de tine ‎cât mai am vreme.
‎L-ai trimis pe Aethelwold să-l ucidă ‎pe Uhtred. Cumva îi dai crezare?
‎L-am trimis la Winchester să facă valuri, ‎să strângă o oaste saxonă
‎și, dacă se ivește prilejul, ‎să-l răpună pe Uhtred.
‎Lumea clevetește că l-a ucis pe Ragnar.
‎Aethelwold? Și tu crezi una ca asta?
‎- Așa este? ‎- Hai în pat, cu mine.
‎Spune-mi adevărul! El l-a răpus?
‎Adevăr grăiesc, nu știu.
‎Dar am trebuință de el deocamdată.
‎- După ce-și face treaba, îl voi răpune. ‎- El l-a ucis?
‎Știu doar că se temea de Ragnar.
‎Atunci eu îl voi răpune.
‎Doar eu!
‎Să fie apărat în luptă!
‎- E al meu. ‎- Prea bine.
‎- Mi-e frig. ‎- Atunci mergi la culcare.
‎Vin și eu.
‎Danezo!
‎Spune-o! Spune că ești daneză!
‎O târfă daneză. Spune-o!
‎- Spune-o! ‎- Mă mândresc că-s daneză.
‎Și că-s soața unui preot saxon. ‎Am două neamuri.
‎„Am două neamuri”. ‎Nu prea are noimă ce spui.
‎- Dă-mi pace! ‎- Ești daneză și nimic mai mult.
‎Tidman, las-o să treacă sau te scopesc!
‎Thyra, iertare! Tidman e cap sec.
‎- Ba nu! ‎- E bun de găleată.
‎Vorbeam într-o doară.
‎Dacă voiești s-o chinuiești, ‎ferește-te de ochii lumii!
‎Vorbeam într-o doară!
‎- Uhtred a fost iertat. ‎- E în Winchester?
‎- Nu v-am zis eu că-l miros? ‎- Ce e de făcut?
‎Nu-i putem îngădui să se alieze cu Eduard.
‎Unul dintre ei sau amândoi trebuie ‎să piară.
‎Eduard ar fi mai lesne de ucis.
‎Afară! Ieșiți cu toții!
‎Nu poți să-ți ții gura? ‎Tu vorbești de trădare!
‎Ba nu. Așa va pieri Eduard.
‎Urc pe tron, ne descotorosim de danezi ‎și Sigebriht își numără arginții.
‎Mai presus de orice, scăpăm cu viață.
‎E vremea ca Alfred să crape odată.
‎Eduard ar fi încoronat peste luni bune. ‎Danezii ar mărșălui încoace.
‎Alfred nu mai apucă o lună. ‎Mai are câteva zile.
‎Și ar mai fi ceva: ‎nu toții saxonii l-ar sprijini pe Eduard.
‎Din ce aud prin crâșmă, ‎niciun oștean nu l-ar sprijini.
‎Ce se zice?
‎Că Eduard are o față ca dosul de femeie ‎și c-ai venit să-l răpui.
‎Iertarea ta va schimba lucrurile.
‎Thyra?
‎Thyra, ce-i?
‎De ce plângi?
‎Lasă-mă pe mine să vorbesc cu el.
‎Mă descurc. E soața mea.
‎- Da, dar ești iute la mânie. ‎- Așa-i. Și-s mânios acum.
‎Tidman!
‎Caut un șobolan ce-și zice Tidman.
‎Tu ești Tidman?
‎Te-am întrebat dacă ești Tidman.
‎Părinte Beocca, binețe!
‎Și Uhtred, om liber în Wessex, mai nou.
‎Îl caut pe Tidman. Lașul ăla e omul tău?
‎- Nu. ‎- Nu-s laș!
‎- Ce voiești, popă? ‎- Voiesc să-mi dai ascultare, dobitocule!
‎Dacă te mai apropii de soața mea, ‎te calc în picioare!
‎- Frumos zis! ‎- Ți-o făgăduiesc!
‎I-am zis că-i daneză. Nu asta e?
‎N-ai priceput? ‎Nu-mi pari prea luminat la minte.
‎Îmi vorbești ca bărbat sau ca preot?
‎Te-ai lămurit acum?
‎Te-ai lămurit?
‎- Nu mă ascund după sutană! ‎- Beocca, de ajuns!
‎Secătură! E femeie!
‎O femeie cumsecade, care a suferit destul.
‎Doar o dată te avertizez!
‎M-am potolit acum.
‎Stai!
‎M-am potolit.
‎Tu și cei de teapa ta ‎împuțiți aerul din Winchester.
‎Englitera e tărâmul tuturor neamurilor ‎care vor să conviețuiască în pace.
‎Tatăl tău s-ar rușina de tine.
‎Du-te cu el!
‎Mă tem că popa nu mă are la inimă.
‎Nimeni nu te are la inimă. ‎Sufletul ți-e la fel de hâd ca moaca.
‎Am a-i mulțumi unchiului Alfred ‎pentru mila lui.
‎- Ce cauți aici? Încă te visezi rege? ‎- E căminul meu și nu plec.
‎Și-mi iubesc țara. ‎Poți spune același lucru?
‎Uhtred, am ostenit ‎ascultând stârpitura asta.
‎Hai să bem o bere!
‎Intră și lasă-mă să te încredințez ‎că susțin Wessexul.
‎Ascultă-mă!
‎Rogu-te.
‎Uhtred.
‎Sigebriht.
‎- Îl susții pe Aethelwold? ‎- Sigebriht face ce vrea.
‎Susțin un Wessex puternic.
‎Domnia ta, tu ce susții?
‎Pe Eduard?
‎O spui de parcă-s unii ‎care-i sunt împotrivă.
‎Unii au îndoieli, ‎dar, de i-ar sta alături Uhtred...
‎Am fost la Ethandun, ‎alături de tine, în zidul de scuturi.
‎El e doar un copilandru.
‎Alfred abia ridica paloșul, ‎dar toți îl urmam.
‎Repet, Eduard nu e Alfred. ‎Oștenii nu l-ar sprijini.
‎- Danezii știu asta. ‎- Recunoaște, ești omul lor.
‎Sunt om din Wessex.
‎Domnia ta, nu mi-ai răspuns. ‎Pe cine susține Uhtred?
‎- Ce facem dacă-l sprijină pe Eduard? ‎- Ți-am zis.
‎Trebuie să piară.
‎Știu că nu-i prilejul potrivit, ‎dar trebuie să întreb.
‎De ce nu mi s-a zis ‎că Eduard a mai avut o soață?
‎Că aceasta i-a zămislit copii?
‎Acești copii...
‎au vreun sâmbure de legitimitate?
‎Domnia ta, nu ți s-a spus ‎pentru că nu avea importanță.
‎Mariajul acela ține de trecut ‎iar odraslele-s copii din flori.
‎N-ar fi fost mai simplu...
‎dacă acei copii nici n-ar exista?
‎Pentru Eduard ‎și copiii care i se vor naște pe viitor.
‎Ce-ar fi dacă...
‎s-ar alege praful de acele odrasle?
‎Cumpănește bine.
‎Rogu-te să mă ierți.
‎Nu pricep ce e în mintea regelui. ‎De ce-ți cată în coarne?
‎Nici nu-i apreciezi încrederea, ‎nici nu o meriți.
‎Regele e înțelept. Domnia ta nu ești.
‎Domnia ta...
‎Nu-s vrăjmașul regelui.
‎Chiar de-ar fi așa, ‎îi ești un aliat tare primejdios.
‎Cu Alfred mai merge.
‎Îți este pe potrivă.
‎Dar Eduard nu e.
‎Iar eu voi face tot ce-mi stă în putință ‎să te țin cât mai departe de băiat.
‎Mulțam, domnia ta! ‎Ți-aș fi profund recunoscător.
‎Ești copilăros.
‎Și nesăbuit.
‎Am auzit chiar de la Aelswith ‎că n-ar trebui să umbli slobod prin palat.
‎Grăiește! Ce gânduri te apasă?
‎N-am un loc al meu.
‎Nu-s soțul nimănui, ‎nu-s Uhtred de Coccham,
‎nici Uhtred de Bebbanburg.
‎Nu-s Uhtred Ragnarson.
‎Nici proscris nu mai sunt!
‎Ba eu aș zice că ești toate la un loc.
‎Mai ales un proscris. ‎Nu te vei da pe brazdă.
‎Vei face ce-ți dictează conștiința, ‎iar ăsta nu-i un lucru rău.
‎Însă nu mai ești blestemat.
‎Ești liber să-ți scrii destinul.
‎Trebuie să alegi, Uhtred. Atâta tot.
‎Atunci te aleg pe tine ca prietenă.
‎- Ești stareță și războinică. ‎- Adevărat.
‎Ți-am spus vreodată ‎că ești prea bună să fii măicuță?
‎De câteva ori...
‎E adevărat.
‎Stareța m-a încătușat!
‎Stareță Hild!
‎Vezi să te speli pe mâini.
‎Winchester e un loc mai bun cu tine aici.
‎Atâta știu sigur.
‎Cnut!
‎Potolește-te ‎până nu pune careva mâna pe paloș!
‎Încă puțin, să prindă gustul sângelui!
‎Mai au trebuință de brațe și picioare!
‎Cu saxonii ar trebui să lupte!
‎Curând, Haesten, prietene! ‎O simt până în boașe!
‎Hai aici!
‎Măria Ta.
‎Uhtred.
‎Ești aievea sau am vedenii?
‎Voiam să-ți spun că rămân la Winchester ‎până la încoronarea lui Eduard.
‎Îți făgăduiesc.
‎Diseară îi arăt ‎lui Aethelhelm letopisețul.
‎Te învoiești?
‎Da.
‎Învață-l istoria Wessexului.
‎- Leagă-i destinul și averea de el. ‎- Prea bine.
‎L-am chemat pe Eduard cu mireasa lui.
‎Iertare, Măria Ta, ‎dar un gând nu-mi dă pace.
‎Nu pot să tac.
‎Uhtred.
‎Ai greșit.
‎Iertându-l pe proscris, i-ai netezit calea ‎de a deveni sfetnicul lui Eduard.
‎Știu că asta urmăreai, dar e greșit.
‎- E trebuincios. ‎- Ba nu.
‎E trebuincios pentru Englitera.
‎Eduard nu poate fi rege pios ‎și Englitera nu poate fi regat creștin
‎dacă ne călăuzește un păgân.
‎De ce ne prigonesc mereu danezii?
‎Suntem pedepsiți, Măria Ta, ‎că-l găzduim pe acest păgân.
‎- Sprijină Englitera. ‎- E proscris.
‎Englitera mea...
‎Iubirea mea...
‎E proscris și trebuie tratat ca atare.
‎Nu mă voi pune împotriva ta, n-aș putea.
‎Așa că te rog...
‎să-ți retragi porunca...
‎Măria Ta...
‎- Cine e? ‎- Părintele Beocca.
‎E în împărăția Domnului.
‎Nu încape nicio îndoială. ‎Regele meu s-a dus la Domnul.
‎Nu e cu putință! ‎Nu și-a terminat lucrarea.
‎Unde e Englitera?
‎Unde e țara noastră unită? ‎Acesta era țelul său.
‎A lăsat treaba neterminată.
‎Nu se poate stinge! ‎Domnul n-ar îngădui una ca asta.
‎Mângâierea lui a fost ‎că i-ai șezut alături în ultimele clipe.
‎Tu știi deja că s-a prăpădit.
‎Și...
‎eu le voi da de știre copiilor lui.
‎Dar atât!
‎Nu mă socot în stare...
‎Era iubit de popor. ‎Oamenii vor dori să-l jelească.
‎Trebuie să li se spună.
‎Mă tem.
‎- S-a prăpădit. ‎- Dar spiritul lui e alături de noi.
‎Să-i cerem Domnului ajutor și îndrumare.
‎Cum Alfred e la Dumnezeu acum, ‎se va îngriji să fim auziți.
‎Era suferind...
‎dar măcar era aici.
‎Și acum nu mai este.
‎Mă duc să-i chem copiii.
‎Te-am iubit, Măria Ta.
‎Răsplata îți va fi Împărăția Cerurilor ‎și mă rog ca într-o bună zi...
‎să ne reîntâlnim.
‎De mult nu-mi mai era drag.
‎Ca orice tânăr, a fost nestatornic. ‎Nu l-am putut ierta.
‎Apoi, fără să deslușesc motivul,
‎mi-am dat seama că-l iubeam iar, ‎din tot sufletul meu.
‎Am văzut că avea nevoie de mine.
‎Am știut că, fără mine, ‎nu putea fi acel rege...
‎pe care-l cerea Domnul.
‎Știați că a fost la Roma, ‎la Sfântul Părinte?
‎Da.
‎Era un copilandru pe atunci.
‎Un țânc.
‎Ce iute se trece viața...
‎Eduard, cheamă-l pe părintele Beocca.
‎Ne pregătim pentru întâia zi ‎într-o țară schimbată.
‎Părinte Beocca, soțul meu ‎îți era recunoscător pentru credința,
‎povețele și încrederea în el.
‎A fost un privilegiu.
‎- Îți mulțumesc din inimă. ‎- E o onoare, stăpână.
‎Alfred s-a prăpădit.
‎Ai fost preotul regelui. ‎Ți-ai pierdut rolul de la curte.
‎Episcopul Erkenwald s-a învoit ‎să cuvântezi la înmormântare,
‎dar atunci îți închei îndatoririle ‎de la palat.
‎Te-ai înfrățit cu păgânii, părinte.
‎Eduard va fi un rege pios. ‎Episcopul Erkenwald încuviințează.
‎Despre ce păgâni vorbești, doamnă? ‎Soția mea e creștină și botezată.
‎Ești și vei rămâne mereu ‎cel care-l ocrotește pe Uhtred.
‎- N-are trebuință de ocrotire. ‎- Te-ai înfrățit cu păgânii!
‎Eduard trebuie să privească ‎doar către Domnul.
‎Spune-i lui Uhtred ‎că i s-a retras iertarea.
‎Dar are răvașul regelui!
‎Să plece sau pun să fie întemnițat!
‎Nimeni nu-l amenință cu moartea pe rege ‎și scapă basma curată.
‎Doamnă!
‎Nu-mi pasă dacă-l slujesc pe Dumnezeu ‎la palat sau pe miriște.
‎Dar mă tem ‎că greșești anulând grațierea regală.
‎Danezii vor prinde de veste ‎și vor căpăta curaj.
‎Fiul tău, Eduard, ‎încă nu e comandant de oști.
‎Cu voia Domnului, vom birui.
‎- Nu plec din Winchester. ‎- E musai.
‎Nu înainte de încoronare.
‎I-ai făgăduit lui Alfred?
‎Da.
‎Dacă nu mai ești iertat, ‎te pasc doar temnița și execuția.
‎- Unde să se ducă? ‎- Oriunde-l duce bidiviul sau o corabie.
‎Uhtred a venit după sângele lui Ragnar. ‎Are o treabă de făcut.
‎Pune bine sângele acela!
‎Războiul stă să înceapă. ‎Alege-ți o tabără!
‎Dar nicio tabără nu-l vrea.
‎Tocmai de asta trebuie să rămâi aici. ‎Așteaptă-l pe Eduard.
‎De asta Alfred ți-a cerut ‎doar să-i făgăduiești prin viu grai.
‎Le coace bine.
‎Știe că ești om de onoare, atâta tot.
‎N-ai ce căuta aici, danezo.
‎Regele s-a săvârșit din viață.
‎Ne rugăm pentru sufletul lui ‎și pentru moștenitorul său, Eduard.
‎Domnul să-l călăuzească ‎și să-i fie pavăză.
‎Să-i dea putere și înțelepciune.
‎Amin!
‎Am poruncă să te răpun ‎dacă nu pleci în liniște.
‎Steapa! Ce-i asta?
‎- Finan, nu te lega de ei! ‎- E om liber!
‎Nu crede că mă tem de tine!
‎Te bucuri că s-a prăpădit regele, otreapo?
‎Aici ți-e locul! În groapa asta.
‎Beocca!
‎Ajutor!
‎Beocca!
‎Te rog!
‎Subtitrarea: Irina Para