EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag är Uhtred, son av Uhtred.
Efter att rättmätigt ha dödat en präst
flydde jag genom att hota med att döda kungen.
Nu är jag fredlös och förvisad från Winchester.
Alfred är döende.
För att säkra sonen Edwards plats som tronarvinge
har han arrangerat ett äktenskap.
Driven av sin åtrå för kronan
har Aethelwold funnits skyldig till förräderi.
Straffet är förblindning.
Börjar utmaningen mot Edward här, eller inte?
Edward får inte ta över tronen.
Danerna vars parti Aethelwold tog
inväntar Alfreds stundande död innan de marscherar mot Wessex.
Vi har svärd i våra händer och en strid framför oss.
Jag är i Winchester i hemlighet för att be min syster Thyra om hjälp.
Ragnar är fast i Nifelheim. Bara ditt blod kan rädda honom.
Omringa huset nu!
Större oro råder i Wessex än nånsin förut. Rädsla fyller folkets hjärtan.
Min maka har grävt ett hål att gömma sig i av rädsla för sitt liv.
Vem har hotat henne?
Folk som själva är rädda för ett liv utan sin kung.
Uhtred är här. Ni kan leta upp och avrätta honom eller tala med honom.
Därför finner jag mig själv i väntan på en kung i slutet av sina dagar.
Ödet är allt!
Det är en krönika.
Sidorna.
Det är en krönika över Wessex.
Den ska omfatta mitt liv som kung.
Från ögonblicket då min bror dog, fram tills nu.
-Sånger. -På sätt och vis.
Ingen av dem kommer att nämna Uhtred av Bebbanburg.
Män kommer att minnas vad jag har gjort.
Men de kommer att dö.
Det gör vi alla.
Dessa sidor blir kvar.
Att fästa bläck på pergament ger handlingar evigt liv.
Om de inte bränns.
Om de bevaras, ja.
Om 100 år kommer lärda människor att läsa vad som står skrivet.
Då framträder Alfred.
De kommer inte att veta nåt om lord Uhtred.
Varken om din lojalitet...
...dina råd...
...ditt mod...
...din tapperhet eller din fräckhet.
Varför är du här?
-I Winchester? -I detta rum.
Ni ville tala med mig.
Varför uppfyller du min önskan? Vad är det du vill?
Vad har du att säga till mig, medan jag fortfarande kan lyssna?
Skulle jag säga bara en sak vore det att jag inte kunde ha dödat er.
När jag höll kniven mot er hals skulle jag inte ha kunnat ta ert liv.
Jag hade gärna slagit er
men jag vill inte vara mannen som dödade Alfred, saxarnas konung.
Att döda mig skulle ha gett dig en plats på dessa sidor.
Det skulle jag inte ha velat se nedtecknat.
Dessutom har jag förtjänat en plats där.
Men alla lorder är hjältar i sina sånger. Jag förstår att jag inte är där.
Det ska inte stå att Alfred stod på Uhtreds axlar.
Många gånger.
Men jag vet att det är sant.
Tack, ers majestät.
Tror du att jag skulle kunna ta ditt liv?
Du är fredlös.
Det skulle stå att Alfred, trots att han var klen och sjuk
hittade styrkan att dräpa krigaren Uhtred Ragnarson.
-Så blir det inte. -För att jag saknar kraft?
För att vi är enade.
Ni kan inte döda mig, precis som jag inte kan döda er.
Mitt svärd är tungt.
Jag måste sitta ner.
Där är vin i kannan. Kan du hälla upp?
Skål för Edward och hans maka, må de leva väl.
Må Gud beskydda dem.
Jag säger "Må Gud beskydda dem", men Gud verkar via människor.
Han har verkat via dig förut. Det vet jag.
Ingen man skulle ensam kunna bryta igenom sköldmuren vid Ethandun.
Jag är en hedning.
-Du är döpt. -Jag tror på de gamla gudarna.
Även djävulen verkar via män. Min död bringar fram djävulen i vissa.
Även bra män kommer att frestas av girighet, makt och ära.
-Kristna? -Åh, ja.
De sitter i min festsal just nu.
De äter min mat och dricker mitt vin och öl.
De reser sina bägare för det lyckliga paret.
Gud hjälpe dem.
BASERAD PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANER
Låt gå... Bra.
Lord Aethelhelm.
Tillåt mig att gratulera till er status som svärfar till en tronarvinge.
Borde du inte täcka över såret? Det är fult och äcklande.
Menar ni mitt öga?
Jag ser det som en påminnelse om min lojalitet till kronan.
-Oavsett var kronan hamnar. -Kronan hamnar på Edwards huvud.
Om vi har tur, men det är bara en av möjligheterna.
Råd och åldermän är oförutsägbara och vi lever i osäkra tider.
Jag hoppas att du är full. Du är anstötlig.
Ni är inte Edwards förste svärfar.
Han påstår att hans oäktingar är legitima.
Edward har varit gift en gång tidigare, men bara en gång.
Om oäktingarna inte vore oäktingar skulle jag ha vetat om det.
Ja, ni borde ha fått veta det. Ni är en mäktig bundsförvant.
Barnen är sådd vildhavre.
De är resultatet av frön sådda med kärlek.
Det lär vara Edwards egna ord.
Ers nåd, jag måste påminna er om att er plats inte är vid detta bord.
Just det, Steapa.
Min rättmätiga plats är inte vid detta bord.
Det var ett trevligt samtal, ers nåd.
Ursäkta mitt öga. Eller snarare dess frånvaro.
Det vilar en känsla av oro över Winchester.
Det vilar en känsla av oro vid vårt bord.
Aldhelm...
Skicka en budbärare till Mercia. Jag vill ha fler vakter här.
Det är inte nödvändigt. Inte alls.
Din far kan ligga död i talande stund. Vad händer då?
-Skicka budbäraren, Aldhelm. -Ja, ers nåd.
Var är kungen, Beocca? I sin kammare?
-Han vilar. Det är allt jag vet. -Jag hittar honom.
Han såg utmattad ut.
Han tröttnar aldrig på sin maka. Aldrig.
Säg till lord Aethelhelm att du tror att Uhtred Ragnarson är i närheten.
-Vi vet inte om det stämmer. -Självklart stämmer det.
Om hans män är här är Uhtred här.
Han söker hämnd.
Det är den sanning vi ska fortsätta att berätta.
Jag vill gärna förstå varför ni förde mina barn till Winchester.
Och varför ni ansåg att de borde döpas.
Det var för att plåga dig.
Kanske för att såra dig.
Jag försöker fatta rationella beslut, men...
...att ta dina barn var inget rationellt beslut.
Det var tanklöst och själviskt.
De har dock behandlats väl.
Och du är ingen bra far.
Jag fick inte vara deras far. Jag förvisades.
Du dödade en man i slottet.
Men jag erkänner att det var provocerat.
Jag hade fel, både i min dom och i mitt straff.
Jag gav dig inte den respekt och det förtroende du förtjänade.
Jag var rädd.
Jag är rädd.
Inte för dig och inte för...döden.
Utan för att förlora allt Wessex har blivit.
Allt som har nedtecknats här på dessa sidor.
Mitt arbete måste fortgå.
Detta land måste växa.
Ett England måste träda i dagen och Gud måste prisas.
Vi är och förblir det sista sanna, saxiska kungariket.
Vi kan inte bygga fler murar mellan stammarna.
Och vi får inte bli invaderade.
Det skulle göra min tid här bortkastad.
Min fars tid, min brors tid, allt skulle ha varit bortkastat.
Ers majestät.
De sa att ni vilade er.
Varför är han här?
Jag bjöd in Uhtred.
Ni sa att om han visade sig i Wessex skulle han bli avrättad.
Nu har jag andra ord att säga.
Kan du lämna oss och avstå från att säga nåt om Uhtred till våra gäster.
Jag förstår inte varför ni bjuder in våra fiender att äta vid vårt bord.
-Först Aethelwold och nu han! -Ers nåd.
Förlåtelsen måste få ett slut. Ni framstår som svag.
Kära du, jag bad dig att lämna oss.
Vad tänker ni göra? Be honom att stå vid Edwards sida?
-Då avböjer jag. -Det tillåter jag inte!
Lämna oss, Aelswith!
Hon är arg för att jag är döende.
Det gör inte henne hjärtlös. Det är hennes hjärta som gör ont.
Precis som jag...
...och kanske som många i Wessex...
...är min fru rädd...
...för det här. För det som ska skrivas efter denna dag.
Ovissheten i vad som komma skall.
Det som komma skall är livet.
-Det går alltid vidare. -Ja, men i vilken riktning?
Vem ska härska? Vilken Gud ska prisas?
Vilket språk ska talas? Vilka lagar ska råda?
Ni har fått er tid. Snart blir det andras tur.
Gud, eller gudarna...kommer att bestämma.
Ja.
Men...
...min sista handling i min Guds tjänst
måste vara att se till att goda män får makten.
Det är vad jag måste göra.
Det är därför du är här i detta rum.
Rusa inte i väg omedelbart
men jag vill ha vakter utplacerade i alla slottets korridorer.
Den fredlöse Uhtred är här.
Han måste lämna slottet så fort han har lämnat kungen.
Vi tar snart hand om honom.
Ja, ers nåd.
Du ser oroad ut, mor.
-Är det kungen? -Nej.
Nej. Det är bara oro över festen. Det är allt.
Snart är de fulla och spyr. Då kan jag andas ut.
Och vad är sanningen?
Att vi lever i en annorlunda och farlig tid.
Du kommer att behöva all din viljestyrka.
Le.
Det känns som om det var i går
som jag lämnade över Edward till dig som ett döende spädbarn.
Jag var rädd för att mina böner inte hade besvarats.
Och jag gav honom till dig...
...och till Iseult.
Minns ni henne?
Alltid.
Uhtred...
Jag vill överlämna min son till dig en andra gång
och av samma anledning som första gången: för att han ska få leva.
Säg inget ännu.
Jag ber dig bara att stanna i Winchester tills han har krönts.
Sen gör du som du vill. Du kan färdas norrut och återta ditt land.
Jag är fredlös, ers majestät.
Inte nu längre.
Du är härmed...benådad.
-På villkor att jag förblir i Winchester? -Du är benådad oavsett vad du väljer.
Står det vakter utanför dörren, ditkallade av min fru
vilket är troligt så kommer jag att skicka bort dem.
Jag har sökt min försoning.
Jag har frågat, men jag kräver inget svar.
Tack, ers majestät.
För att ni rättade ert misstag.
Jag borde redan ha slutit ögonen och knackat på himlens portar.
Hoppet om detta möte höll mig vid liv.
För Uhtred, den sanne herren av Bebbanburg.
En man jag aldrig har förstått mig på.
Men utan honom skulle jag inte dö som kung.
Försvinn!
Det är Aldhelm, ers nåd.
Vad?
Jag skickade ingen budbärare.
För att kalla hit fler vakter.
Vi har redan många soldater här.
Att skicka efter fler kan uppfattas som aggressivt.
-Så du lydde inte min order? -Jag ger er råd.
Varför föra män söderut när danerna gör sig redo för strid?
Du trotsar mig. Framställ det inte som råd.
Det har blivit en vana, har jag märkt.
Precis som jag har märkt dina mjuka blickar mot min fru.
Det är råd.
Bli inte betagen av henne.
Du kan ligga med henne så att jag kan skilja mig
men våga inte älska henne.
Den dag Alfred dör blir jag kung av Mercia.
Samma dag. Och jag ska kungöra det i Winchester.
Det är ingen aggression utan fakta.
Skicka efter fler vakter. Åtminstone 50!
HUNSTANTON I KUNGARIKET ÖSTANGELN
Du borde vara under pälsarna med mig, kvinna.
Kriget närmar sig.
Jag vill njuta av dig medan tid finns.
Du skickade Aethelwold att döda Uhtred.
Du måste ha en viss tro på honom.
Jag skickade honom till Winchester för att så oro
för att samla en armé av saxare och om han får chansen, döda Uhtred.
Männen säger att han dödade Ragnar.
Aethelwold? Tror du det?
-Är det sant? -Kom till sängs med mig.
Svara mig sanningsenligt. Var det han?
Jag vet inte.
För tillfället behöver jag Aethelwold vid liv.
När han fyllt sitt syfte dödar jag honom.
Var det han?
Han var rädd för Ragnar. Det är allt jag vet.
Då ska jag döda honom.
Bara jag.
När striden kommer måste han skyddas.
-Han är min. -Ja.
-Jag fryser. -Gå då till sängs.
Jag kommer.
Dan.
Säg det. Säg att du är en dan.
Danhora. Säg det.
-Säg det. -Jag är stolt över att vara dan.
Och att vara en saxisk prästs maka. Jag tillhör två folk.
"Jag tillhör två folk". Det låter väl inte klokt?
-Lämna mig i fred. -Du är dan.
Inget annat.
Släpp förbi henne annars skär jag kulorna av dig.
Jag beklagar, Thyra. Tidmans huvud är ihåligt.
-Det är inget fel på mitt huvud. -Det blir en bra hink.
Det var på skoj.
Om du vill plåga henne så gör det där ni inte blir sedda.
Det var på skoj.
-Uhtred har blivit benådad. -Är han i Winchester?
-Jag sa ju att jag kände hans doft. -Vad gör vi nu?
Han får inte alliera sig med Edward.
En, eller båda, måste dö.
Edward vore enklast att döda.
Ut! Ut med er, allihop!
Kan du inte hålla din tunga? Det du talar om är förräderi.
Det är inte förräderi. Det är rätta vägen.
Edward dör, jag tar över kronan, vi överlever danerna
och lord Sigebriht räknar sitt silver.
Men framförallt överlever vi.
Nu måste bara Alfred lägga sig ner och dö.
Det kan ta månader innan Edward blir kung. Då kan danerna vara på marsch.
Alfred är borta innan månadens slut. Det rör sig om dagar.
Sen har vi argumentet att Edward inte är alla saxares val till kung.
Med tanke på kacklet i ölstugan är Edward inte nån mans val.
Vad säger de?
Att Edward har ansikte som en kvinnorumpa och att du ska döda honom.
Din benådning gör slut på pratet.
Thyra?
Vad är det, Thyra?
Varför gråter du?
Du borde låta mig tala med honom.
Hon är min fru.
-Ja, men du har temperament. -Ja, och det har brusat upp.
Tidman!
Jag letar efter en råtta vid namn Tidman!
Tidman?
Är du Tidman?
God morgon, fader Beocca!
Och Uhtred som en fri man av Wessex.
Tillhör ynkryggen Tidman dig?
-Det gör han inte. -Jag är ingen ynkrygg.
Vad vill du, präst?
Vad jag vill, tölp, är att du ska lyda min varning.
Talar du med min fru igen kommer jag att prygla skiten ur dig.
-Bra sagt. -Det är ett löfte.
Jag kallade din kvinna för dan. Är hon inte det?
Har du inte förstått?
Du verkar inte vara särskilt smart.
Talar du till mig som en man eller som präst?
Är det svar på din fråga?
Har du fått ditt svar?
-Jag gömmer mig inte bakom särken! -Det räcker!
Ditt svin! Hon är en kvinna.
En snäll kvinna som har lidit nog.
Du får bara en varning!
Jag är lugn nu.
Jag är lugn.
Den ruttna luften som fyller Winchester är din och dina likars verk.
England är ett land för alla stammar som vi slå sig ner i fred.
Din far skulle ha skämts över dig.
Följ med honom.
Prästen verkar inte gilla mig.
Ingen gillar dig. Din själ är lika ärrad som ditt ansikte.
Tack vare min farbror Alfreds barmhärtighet.
Vad gör du här? Drömmer du fortfarande om att bli kung?
Det är mitt hem. Jag flyttar inte.
Det är landet jag älskar. Kan du säga samma sak?
Jag är trött på att höra arslet tala, Uhtred.
Låt mig bjuda på en bägare.
Slå dig ner med mig så ska jag övertyga dig om att jag tjänar Wessex.
Lyssna till mig.
Jag ber dig.
Lord Uhtred.
Lord Sigebriht.
-Är du med Aethelwold? -Sigebriht följer sin egen vilja.
Jag vill ha ett starkt Wessex.
Vems sida står ni på? Är det Edwards?
Det låter som om det finns folk som är mot honom.
Det finns män som tvivlar, men om Uhtred står på hans sida...
Jag var vid Ethandun. Jag stod bredvid dig i en sköldmur.
Han är knappt en man.
Alfred kunde knappt lyfta svärdet över huvudet, men han var en ledare.
Edward är inte Alfred. Han är ingen ledare.
-Det vet danerna. -Du är fortfarande med dem, erkänn.
Jag är för Wessex.
Ni svarade inte på min fråga, ers nåd.
Var står Uhtred?
-Vad gör vi om han står på Edwards sida? -Det har jag sagt. De måste dö.
Jag vet att det är fel tillfälle, men jag måste fråga.
Varför berättade ingen att Edward redan har varit gift?
Och att hans barn föddes inom äktenskapet.
Dessa barn...
...har de någon ställning?
Ingen berättade det för att det är oviktigt.
Äktenskapet är i det förflutna. Barnen är oäktingar. Det garanterar jag.
Skulle det inte vara enklare
om barnen dessutom inte existerade?
För Edward och de barn som kanske kommer.
Kanske om...
...om de verkligen inte var nåt mer än ett rykte.
Det tål att tänkas på.
Ursäkta mig.
Jag har svårt att förstå hur kungen tänker.
Jag förstår inte varför han gynnar dig.
Du varken uppskattar eller förtjänar hans förtroende.
Kungen är en intelligent man. Det är inte du.
Ers nåd...
Jag är inte kungens fiende.
Även om det vore sant så är du vår farligaste allierade.
För Alfred kanske det är acceptabelt. Han är mer än din like.
Men det är inte Edward. Och jag ska göra mitt yttersta
för att hålla dig så långt borta från pojken som möjligt.
Tack, ers nåd. Det uppskattar jag verkligen.
Barnslig.
Och obetänksam.
Aelswith har sagt till mig
att du inte får vandra runt i slottet utan vakt.
Säg det... Vad du än tänker.
Jag har ingen plats.
Jag är ingens make. Jag är inte Uhtred av Coccham
eller Uhtred av Bebbanburg.
Jag är inte Uhtred Ragnarson.
Jag är inte ens fredlös längre.
Jag vill påstå att du är var och en av de männen.
Speciellt den fredlöse. Du inrättar dig aldrig.
Du följer bara det du tror på och det är bra.
Det enda du inte är är förhäxad.
Du är en fri man. Du kan själv välja din väg.
Du har ett beslut att fatta, Uhtred. Det är allt.
Då väljer jag dig som min bästa vän.
-Du är abbedissa och krigare. -Det är sant.
Har jag sagt att du är för bra för att endast tillhöra Gud?
En eller två gånger.
Det är sant.
Abbedissan har mig i bojor, ers nåd. Jag är hennes fånge.
Abbedissa Hild...
Glöm inte att tvätta era händer.
Winchester är en bättre plats när du är här.
Det ska du veta.
Knut! Knut!
Få slut på det innan nån tar upp ett svärd!
Bara lite till. De behöver smaka blod.
De behöver sina lemmar.
Vi behöver dem för att strida mot saxarna.
Det blir snart, Haesten!
Jag känner det! Jag känner det i mina kulor.
Kom hit! Kom hit!
Ers majestät.
Uhtred.
Är du här eller är det min sjukdom?
Jag ville berätta att jag stannar här tills Edward har blivit krönt.
Det svär jag.
Jag vill visa krönikan för Aethelhelm i kväll.
Tillåter ni det?
Ja.
Gör honom investerad i Wessex historia.
-Knyt honom och hans rikedom till oss. -Ja.
Jag har bett Edward och hans blivande maka att närvara.
Förlåt mig, ers majestät, men det är nåt som oroar mig mycket.
Jag kan inte förbli tyst.
Uhtred.
Vad ni har gjort är fel.
Genom att benåda den fredlöse har ni öppnat dörren för honom
till att bli Edwards rådgivare.
Jag vet att det är er avsikt, men det är fel.
Nödvändigt.
Det är det inte.
För England är det nödvändigt.
Edward kan inte bli Guds kung och England kan inte bli Guds land
om en hedning vägleder honom och oss.
Varför är danerna ständigt utanför våra portar?
För att vi blir straffade för hedningens närvaro.
-Han är för England. -Han är laglös.
Mitt England.
Min älskade...
Han är fredlös och måste behandlas som en sådan.
Jag går inte emot er vilja. Det kan jag inte.
Därför ber jag er...
Upphäv det ni har gjort.
Ers majestät?
-Vem är det? -Fader Beocca.
Han är med Gud nu.
Det råder det ingen tvekan om. Min kung är med sin gud.
Han kan inte vara borta. Hans arbete är inte slutfört.
Var är England?
Var är det enade land som var hans avsikt?
Han har oavslutat arbete.
Han kan inte vara borta. Det skulle inte Gud tillåta.
Han fann säkert tröst i att ni var här med honom mot slutet.
Ni känner till hans död.
Och...
...jag ska berätta det för hans barn.
Men det är allt.
Jag känner inte att jag kan...
Han var älskad av folket. De kommer att vilja sörja.
Folket måste få veta.
Jag är rädd.
-Han är borta. -Ja, men hans ande lever inom oss.
Vi måste be Gud om hjälp och vägledning.
Alfred är med Gud. Han ser till att vi blir hörda.
Han var sjuk...
...men han var här.
Nu är han inte det.
Jag hämtar själv hans barn.
Jag älskade er, ers majestät.
Himlen blir er belöning och jag ber Gud att vi en dag...
...får träffas igen.
Jag älskade inte honom under ganska lång tid.
Som ung betedde han sig som en ung man och jag kunde inte förlåta honom.
Och sen, utan att veta varför
insåg jag att jag älskade honom av hela mitt hjärta.
Jag såg att han behövde mig.
Jag visste att utan mig kunde han inte bli den kung som...Gud krävde.
Han besökte den helige fadern i Rom. Visste du det?
Ja.
Då var han ett barn. Ett spädbarn.
Ett liv går så fort förbi.
Hämta fader Beocca, Edward.
Vi ska förbereda oss på den första dagen i ett nytt land.
Fader Beocca...
Min make uppskattade er lojalitet, era råd och ert förtroende för honom.
Ett privilegium.
-För det är jag er tacksam. -Det var en ära, ers nåd.
Alfred är borta.
Ni var kungens präst och den rollen har ni nu inte kvar.
Biskop Erkenwald har gått med på att låta er tala vid kungens begravning.
Men det är er sista plikt innanför slottets murar.
Ni är knuten till hedningar.
Edward måste vara Guds kung. Det håller biskop Erkenwald med om.
Vilka hedningar talar ni om?
Min fru är kristen. Hon är döpt.
Ni är och kommer att förbli Uhtreds beskyddare.
Uhtred behöver inte mitt skydd.
Ni är knuten till hedningar.
Edward måste vända sig till Gud och endast Gud.
Säg till er vän Uhtred att hans benådning ska upphävas.
Brevet är skrivet av kungen.
Han måste lämna Winchester annars låter jag fängsla honom.
Ingen man får hota att döda en kung utan att få sitt straff.
Ers nåd!
För egen del spelar det ingen roll om jag tjänar Gud i Winchesters slott
eller mitt på ett tomt fält.
Men om ni upphäver kungens benådning är jag rädd att ni gör ett misstag.
Danerna får höra det och det ger dem mod.
Edward är ännu inte en härförare.
Om Gud är med oss ska vi segra.
-Jag kan inte lämna Winchester. -Jo, det kan du. Du måste.
Inte förrän Edward är kung.
Gav du Alfred ditt löfte?
Ja.
Om benådningen upphävs
kan du inte stanna i väntan på att bli fängslad och dödad.
Vart ska han ta vägen?
Dit en häst eller ett skepp kan föra honom.
Uhtred kom hit av en anledning; för att hämta Ragnars blod.
Han har en uppgift att slutföra.
Blodet måste skyddas.
En strid nalkas och du måste välja sida.
Problemet är att ingendera sidan vill ha honom.
Ytterligare en anledning till att stanna och vänta på Edward.
Det var därför Alfred bad dig att uppfylla ett till synes enkelt löfte.
Den jäkeln tänker.
Han vet att du håller dina löften. Det är allt.
Du borde inte vara här, dan.
Kungen är död.
Därför ska vi tillsammans be för hans själ och för Edward, hans efterträdare.
Må Gud vägleda och skydda honom, alltid.
Och må gud omgärda honom med styrka och visdom.
-Amen. -Amen.
Jag har fått order om att döda er om ni inte lämnar salen i stillhet.
Vad är det här, Steapa? Vad gör ni?
-Gör inget, Finan. -Han är en fri man!
Tro inte att jag är rädd för dig.
Gläds du över att kungen är död, slyna?
Det är där du hör hemma, i ett hål i marken.
Beocca!
Hjälp! Hjälp mig!
Beocca!
Snälla!
Undertext: Gustaf Lundskog