PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jsem Uhtred, syn Uhtredův.
V předvečer jeho smrti jsem se konečně usmířil
s králem Alfrédem.
Tímto je ti udělena milost.
Zemřel.
Wessex zachvátil chaos.
Aldhelme, ať do Mercie vyrazí posel,
rád bych tady měl více stráží.
A jeho vize spojené Anglie zůstala nenaplněná.
Krále vybírá witena.
Uhtred se nesmí spojit s Eduardem.
Na tuhle chvíli Dánové dlouho čekali.
Ale Brida hledá pravdu.
Muži říkají, že zabil Ragnara.
- Aethelwold? - Udělal to on?
- On se Ragnara bál. - Pak ho zabiju sama.
Jen s krví Thyry můžeme poslat mého bratra Ragnara do Valhally.
Řekneš Uhtredovi, že jeho milost bude odvolána.
Opustí Winchester, jinak ho nechám zatknout.
Paní Aelswith zneuctila přání svého manžela a já jsem vězeň.
V době, kdy mou sestru všichni vidí jen jako Dánku.
Není to pravda?
Jako nepřítele.
Jsi v díře, kam patříš.
Všechno je osud.
PODLE ROMÁNŮ BERNARDA CORNWELLA
Beocco!
Beocco, lásko!
Beocco!
Teď je s Bohem.
Nechť jeho duše navždy odpočívá v pokoji. Amen.
Hoří!
Zvoňte na poplach, hoří!
Přineste vědra!
Měli bychom pokračovat v našem předchozím rozhovoru.
A to proč?
Dánové se doslechnou o Alfrédově smrti a napadnou Mercii.
- Mercie bude připravená. - Zemřít, či přežít?
Přijď za mnou.
Podle mě je horší než had.
To neznamená, že se plete.
Musíme ten oheň uhasit!
Víc vody! Proboha, potřebujeme vodu!
Ježíši!
Pro pána!
Jdi pro otce Beoccu! Hned!
- Víc vody! - Sihtricu! Co Thyra, je uvnitř?
Já myslel, že je v paláci!
- Ne, odešla. Šla ven. - Víc vody!
Otče Beocco?
Rádi bychom strávili s králem poslední chvilku.
Sami.
Ano, jistě.
Paní Aelswith, odpusť mi.
Jednáš proti přáním krále.
Otče Beocco, potřebujeme tě.
- Vyrazte dveře! Dveře! - Zpátky, zpátky! Bortí se to!
Ne! Ne, to není možné! Thyro!
Jsem tady! Jsem tady!
Thyro!
Beocco.
Otče, teď je s Bohem. To přece víš.
A on ji jistě přivítá.
Takhle umřela její rodina. V ohni.
Byla to pro ni útěcha, nebo to měla o to horší?
Otče, teď víme jen, že odpočívá v pokoji.
Odpočívá v pokoji.
Musíš už jít, otče.
Co se napít piva?
Až popel vychladne, najdu její tělo
a připravím ji na pohřbení.
Ne, já ji najdu. Je to moje žena.
To je. Tak ti pomůžeme.
Ten oheň nevzplanul jen tak. Prostě ne.
Tohle jsou temné a důležité dny pro Wessex i Mercii.
Dánové uslyší o smrti Alfréda...
A zaútočí, my víme.
- Válka. - Proč?
- Prohráli byste. - To nevíš jistě.
Bez Wessexu nemá Mercie šanci.
A Wessex je jako štěně bez pána. Prohrajete.
- Nemáme na výběr, musíme bojovat. - Budeme vyjednávat.
Ať Dánové zabijí Eduarda a těch pár pitomců,
kteří ho budou následovat. - Pár?
Za Eduardem nestojí celý Wessex. Někdo ano, ale ne všichni.
Wessex nebude mít dost mužů. Sigebriht se vrací do Centu,
aby připravil své vlastní vojsko.
Proč? Aby ses přidal k Dánům?
Eduard není Alfréd a nebude, ale...
Meče nejsou třeba!
Teprve se představuju. Pusť mě!
- Ne, dokud se neuklidníš. - To je šílenství.
- Otče Beocco, ty trpíš. - Nechci tě ani slyšet.
To tys ji zabil. Žádný zatoulaný plamínek na slámě.
Já za tvoje neštěstí nemůžu.
Byl jsi to ty! Jestli ne přímo, tak svými pomluvami,
svým lhaním a tou žlučí, co šíříš!
Najdeme si jiný stůl.
Kvůli tobě se v očích lidí stane něžná žena jen nepřítelem.
Vůbec byste ho neměli poslouchat.
Otče Beocco, pro jednou ti ten výstup prominu.
Ale ještě slovo a zaplatíš.
Co jsem říkal? Wessex se hroutí.
Tohle nepřipustím.
KRÁLOVSTVÍ VÝCHODNÍ ANGLIE
- Haestene, co se děje? - Už to začíná, příteli.
Alfréd, král těch podělaných Sasů, konečně vydechl naposledy!
Král je mrtvý!
Haestene, víš to jistě?
- Dagfinne? - Je to pravda, pane.
Slyšeli jsme to mnohokrát. Od kněžích, válečníků i poddaných.
V ulicích Winchesteru je slyšet pláč.
Pak to začíná!
Už to začíná.
Naostřete si meče! Už to začíná!
Mám čekat soud, nebo jen popravu?
Uhtrede, matka ti chtěla podříznout krk,
ale přesvědčili ji, abys byl jen vyhnanec.
Máš opustit Winchester a Wessex a nikdy se nevrátit.
A co Eduard?
Co královo udělení milosti? To nic neznamená?
Uhtrede, musíš odejít, jinak tě nechá zabít.
Najdi Beoccu.
Musím s ním mluvit, dojdi pro něj.
To nemůžu.
Má svého trápení dost.
Jakýho trápení?
Jsem tady.
Slyšel jsem, co paní říkala. A jdu tě poprosit, Uhtrede,
abys tu zůstal. - To nemůže, otče Beocco.
- Bude slyšení. - Možná.
A měli by nás vyslechnout. Musejí.
- Co se stalo? - Přijmi soud a promluv.
Jinak ďábel vyhraje.
- Beocco? - Neopouštěj, co jsi pomohl vybudovat!
Něco se změnilo.
Thyra je s Bohem.
Možná s bohy.
- Jak? - Zemřela v ohni.
Nepochybně ho zapálili dobří křesťané.
Kdo to byl?
Teď je s Giselou. Je se svou matkou.
Nesmíme se její smrtí nechat pohltit.
Hroutí se všechno, co Alfréd budoval.
A ty se nesmíš nechat zatáhnout do stínů.
Musíš se stát světlem.
Má paní Aethelflaed.
Řekni svému bratrovi a své matce,
že Mercie má krále s vlastní vůlí.
- Nic takového neudělám. - Alfréd je mrtvý.
Jeho dohody proto přestaly platit.
Mercie bude dál spojencem Wessexu.
Země musí stát při sobě, jinak padnou.
Ty země jsou si rovny!
Každá si může rozhodnout, s kým se spojí a s kým bude válčit.
S kým bude válčit?
Pane Aldhelme,
připomeň mému manželovi, co znamená být Mercianem.
Pane králi,
nemůžu říct, že s ní nesouhlasím.
Potřebuju jistotu,
že nespojíš Mercii s Aethelwoldem a Dány.
- Byla by to zrada. - Potřebuješ jistotu?
- Jsme hrdí Merciané, pane. - Nevěříš mi?
- Mám starosti. - Pochybuješ o mně?
Jen chci pochopit, co si myslíš.
Mých padesát mužů,
poslal jsi pro ně?
Doma budou potřeba.
Poslal jsi pro mých padesát mužů?
Neposlal.
Jestli přežiješ, Aldhelme, už mě nezkoušej neposlechnout.
Nikdy.
K té ráně jsi přišel v hospodě.
Zvažoval jsem svoje přeběhnutí k Dánům.
- Počkal bych do poslední chvíle. - Jak to myslíš?
Eduard vyjede a já slíbím, že se přidám, ale přijedu pozdě.
Až Dánové zaútočí zepředu, já zaútočím zezadu.
Moje armáda proti hrstce sedláků.
Budou to jatka a moji muži přežijí.
Už skoro slyším ten panický řev.
Odpusť mi, paní, nevěděl jsem, kam jinam jít.
Věří, že může vyjednávat...
Nebo to alespoň zvažuje.
Snad jsem to krvácení zastavila.
- Rána do břicha je pomalá smrt. - Může se zahojit. Zahojí se.
Paní,
máš moje srdce.
Bojím se, že tě miluju.
Snad to můžu říct, když umírám.
Ty neumíráš.
Paní, musíš jednat. Kvůli Mercii.
Prostě musíš.
Svolej muže do zbraně a zachraň nás.
Už je čas.
Mám tě doprovodit na hranici Mercie a ujistit se, že opouštíš Wessex.
Pane, co to je? Lovecká výprava?
Zase jsem vyhnanec. Buď mě vykážou, nebo popraví.
Máme jet za tebou, pane?
A nechat Winchester Dánům?
Pane, jdeme.
Co to dělá?
Stojí na místě, paní.
Uhtrede, teď půjdeš a nasedneš na koně.
Jsem svobodný muž.
Mám tady svou milost.
Nese královu pečeť.
- Je psaná rukou krále. - Vyřízněte mu jazyk.
To Alfrédovo slovo nic neznamená, když je teď mrtvý?
A také jsi muž, který držel králi nůž pod krkem!
Ukaž nám svědka, který potvrdí, že ten dopis napsal dobrovolně.
- Jediného svědka. - Žádný tam nebyl.
Darovali jsme ti život!
Měl bys být vděčný a odjet v míru!
Na mír nečekej, paní. Bude válka.
Dánská armáda už je na cestě sem.
A já lidi Wessexu neopustím!
Kdo si myslíš, že jsi? Steapo!
Celé město se dívá.
- Uhtred má pravdu. - Jsi do něj blázen.
Paní Aelswith!
Nemůžu tu nespravedlnost přehlížet.
Pokud Uhtred z Bebbanburgu tvrdí, že je díky králi Alfrédovi svobodný muž,
nemůžeme to jen tak přejít. Jen král může popřít slovo krále.
Wessex nemá krále. Wessex nemá krále!
- Máme následníka Eduarda. - O tom rozhodne witena.
- Eduard je princ! - Nemá žádnou pravomoc.
Je Alfrédův syn, nic víc!
Takových jsou plný kláštery. Mají všichni bastardi nárok na korunu?
Biskupe Erkenwalde, ukonči to.
Král, či ne, pokud Eduard věří, že mám tu milost neprávem, pak odejdu.
Steapo, odveď vězně do paláce.
Není vhodné to řešit tady.
Právě tady je to vhodné! Spravedlnost musí být vidět!
Steapo, pusť toho vězně!
Zůstává sice vězněm,
ale dovolím mu promluvit. To právo si zasloužil.
Nedovolíš, pane, ještě ne. Nemáš k tomu pravomoc.
Nechceš, aby lidé byli svědky spravedlnosti, Aethelwolde?
Chci.
Uhtrede, král ti přísahal smrt.
- Proč ta změna? - Věřil, že si zasloužím jeho odpuštění.
Tím se vytahuješ?
Jsem i v jeho kronice.
To je lež! Ani jednou tě nejmenoval!
Ale jsem tam!
Nezapsaný, ale jsem tam!
Válečníci Wessexu to vědí.
Dánové to vědí.
A sám král mi to řekl.
Slyšela jsem dost.
Stál jsem při něm od Somersetu po Ethandun a ve všech dalších bitvách!
Měli jsme pouto.
Byl mužem, kterým já být nemohl. Ani bych to nikdy nechtěl.
Miloval jsem ho a zároveň jím pohrdal.
Ale vždycky byla čest mu sloužit.
Byl to můj král!
A nepřál si odejít za svým Bohem,
aniž by mi dal to, co jsem si tolikrát vysloužil!
Mou svobodu!
Ale proč to neoznámil veřejně?
Asi si pamatuješ mého přítele Leofrica.
Válečníka a Sasa tělem i duší.
Jednou mi řekl, že Alfréda netrumfnu.
„Protože ten parchant přemýšlí,“ říkával.
Možná tvůj otec neohlásil mou milost právě z tohoto důvodu.
Aby lid viděl, jak nový král Eduard koná spravedlnost.
Alespoň doufám.
Přijmeš rozhodnutí vládce Eduarda?
Přijmu, máš moje slovo.
- Pane. - Znovu opakuji, se vší úctou,
že ten kluk nemá pravomoc o tomhle rozhodovat!
Je to princ, nic víc.
Není dědicem koruny víc než já.
Pane, rozhodni sám.
Můj otec, král Alfréd, požadoval věrnost a jednotu.
Věřil ve svého Boha a pochyboval o těch, kteří nevěřili.
Pohanovi by nikdy zcela nevěřil,
pokud by nepřijal Alfrédova Boha za svého.
A přesto...
Přesto je tu pohan, kterému věřil nejvíce.
Právě Uhtredova slova si nejvíce vážil.
Uhtrede z Bebbanburgu,
považuji dopis svého otce za pravý.
Alfrédova milost platí.
Jsi svobodný muž, můžeš si vybrat svou cestu.
Uhtrede, mohu se na něco zeptat?
Když jsi teď svobodný muž, kam povede tvoje cesta?
To bych rád věděl.
Steapo, můj meč.
Doufám, otče, že jednoho dne má cesta povede na sever, do Bebbanburgu.
Ale zůstanu tady. Budu následovat krále Eduarda!
Cnute, přísahej na bohy, že Ragnara zabil Aethelwold.
- Byl to on, přísahám. - Nesmí padnout v bitvě.
Pokud má Ragnar přejít do síně, Aethelwolda nesmí zabít žádný meč.
- To nechápu. - Drž ho v bezpečí, než se připravím.
- Udělej to pro mě a pro Ragnara. - Dobře. Udržím ho naživu.
Bojujeme za Ragnara!
A za každýho Dána, který kdy padnul saským mečem!
Pokud Dánové táhnou Východní Anglií
na východ Mercie, je tam dánský území.
Jejich armáda jen poroste.
Musíme jim vyrazit naproti.
Mám na území Dánů špiony.
Potvrdili mi, že se blíží.
Nařídil jsem mužům na hranici ústup.
- Ústup? - Je to rozumnější, pane.
- Každý válečník se počítá. - Ale jak daleko mám ustoupit?
Kde a kdy se jim Mercie postaví? A kdy se k nám přidá Wessex?
- To se teprve rozhodne. - Chci to vědět.
Protože Wessex se topí v chaosu a pochybnostech.
Stojí všichni šlechtici za Eduardem?
Ano, samozřejmě. Je to budoucí král.
Sigebrihte?
Stojíme za ním.
A co ti, kteří tu nejsou?
Ti, co už se vrátili do svých síní, i když je třeba probrat válku?
Jsou s námi, Aethelrede!
Slyšel jsem, že Wessex nebude mít moc mužů.
Vyrazíme do boje, pane.
- Jsem pan král. - Není tu jiná možnost.
Haesten a Cnut jsou nečestní.
Vezmou ti zemi, stříbro i tu korunu.
Poslouchejte mě.
Ano, Dánů bude pravděpodobně spousta,
ale pořád tu bitvu můžeme vyhrát.
Zapojíme všechny muže a meče,
budeme bojovat mazaně a moudře,
jak nás to naučil Alfréd.
Bůh je s námi.
Vrátím se do Mercie.
Dej mi brzy vědět svůj záměr, ale varuju tě,
nebudu bojovat prohranou bitvu a nenechám vyvraždit svůj lid.
Chceš se stát loutkou, pane Aethelrede?
Pošli posla.
Pane?
Má pravdu.
Nejsem můj otec.
Když Guthrum obsadil Winchester,
tvůj otec se měsíce schovával v bažině.
Bál se o svůj život. Bál se, že selhal.
Ale svůj strach překonal.
Najdeš slova a napíšeš dopisy
pro všechny šlechtice ve Wessexu.
Odpovědí na tvé volání a přijdou.
- Ale kam? - Pane.
Jestli máme méně mužů,
nechceme bojovat v otevřeném poli.
Bedanford.
Bedanford je hodně daleko.
Budou tamtudy projíždět.
Je to daleko, pane, ale mohli bychom být ve výhodě.
Správně, pane.
Musí to být Bedanford.
Pak to udělám.
S vaší pomocí.
Najdu správná slova.
Ďábel nesmí vyhrát. Ďábel nevyhraje.
Potřebuju meč, nebo sekeru. A štít.
Tentokrát se nebudu jen dívat.
Potřebuju bojovat, Uhtrede, dokud můžu.
Sigebrihte?
- Noční odjezd? - Musím sestavit armádu.
Nějakou dobu jsi trávil s Aethelwoldem.
Nepochybuj o mé loajalitě.
Stojím za Wessexem. Jako můj otec i děd.
Ale nestojíš za Eduardem.
Kvůli tomu nemusím být zrádce.
- Takže budeš bojovat? - Budu.
Wessex potřebuje muže z Centu.
Brzy ti přijde dopis.
Budeme tam. Pro dobro Centu a pro Wessex.
Ano, pro Wessex, pane Sigebrihte.
Jeden den jsi Sas a ten další Dán, Uhtrede.
Ještě jsem ti neprojevil soustrast za Ragnara.
Zasloužil si smrt válečníka.
Mrzí mě, že se nesetkáte ve Valhalle.
- Přesně sem patříš, Aethelwolde. - Do Winchesteru?
Do stáje, jako koňská kobliha.
Stojíš za Eduardem?
Stejně jako Sigebriht se budu modlit za vítězství.
- Sasů, nebo Dánů? - Co se staráš? Ty nepatříš nikam.
Dřív jsem se tě bál, Uhtrede, ale teď vidím, že jsi jen meč.
Kus kovu.
Ano, máš reputaci, ale ta vybledne.
A ty umřeš zapomenutý.
Nepůjdeš ani do nebe, ani do Valhally.
Ten Eduardův dopis musí být dobrý.
Dopis jsme rozeslali.
Promlouvá ke každému v království a přikazuje mu, aby odpověděl na volání
a přidal se k nám na cestě do boje.
Stojí tam, že o téhle bitvě se bude mluvit ještě dlouhý roky.
Nikdo tu bitvu nemůže přehlížet. Nikdo se nemůže jen dívat.
Každý muž musí vzít zbraň a bojovat.
Wessex bude vždycky světlem.
A jakkoliv vaše meče ztěžknou,
musíme bojovat. Bojujte!
Bojujte a nepřestávejte, dokud nezvítězíme!
Vyrážíme!
KRÁLOVSTVÍ MERCIE
Není s námi Aethelwold?
Není divu, že už to tu nesmrdí. Určitě vyrazil za Dány.
Možná ví o Bedanfordu a řekne jim to.
Proto jedeme do lesů za Bedanford.
Vážně?
Sejdeme se u Bedanfordu, podle dopisu,
ale pak zaútočíme na Dány v lese.
Je to výhoda, když je nás míň.
- Máš tu krev v bezpečí? - Mám, pane. A je požehnaná.
- Thyrina krev? - Ano.
A zachrání Ragnarovu duši?
Ano, odnese ho z Niflheimu do Valhally.
Z pekla do nebe.
Musím zabít Ragnarova vraha čepelí s Ragnarovou krví.
- Thyrinou krví. - To je stejný.
Koho plánuješ zabít?
To nevím.
KRÁLOVSTVÍ MERCIE
Uhtred žije?
- A je s Eduardem? - Ano.
Měl jsi ho zabít.
- A nezabil. - Nedostal ses k němu, když spal?
Nesejde na tom, Wessex je rozbitý.
Polovina šlechticů Eduarda neposlechne a jeden je naším spojencem.
Sigebriht z Centu.
Velí jedné z největších armád a je s námi.
Vážně? A kdy se k nám přidá?
Přidá se k nám v boji.
Přijede, aby napadl Sasy zezadu,
až bitva začne.
Dobře.
- Jackdawe! - Co je?
Cnut vyšle špiony, aby našli saský tábor.
- Půjdeš s nimi. - Půjdu?
Najdeš Uhtreda a vyřídíš mu vzkaz.
Sigebriht nám ještě nedal vědět. Doufal jsem, že už tu někdo bude.
Přijedou, pane.
Musíme jet do lesa a bojovat.
Nesmíme je pustit na otevřený pole.
Možná tady umřeme, Uhtrede.
Nebo se tu staneš králem, pane.
Velkým králem, jako tvůj otec u Ethandunu.
Nic není zbytečnější než mrtvý špeh.
Finane?
- Jackdawe? - Prý nese vzkaz, pane.
Nesu, pane. Od Bridy.
Tak mluv.
- Ušetříš mě? - Ano, ušetřím tě,
ale nevrátíš se k Dánům.
Řekni mi tu zprávu.
Řekla jen „Aethelwold“, pane.
A že nesmíš selhat.
Kdy přijdou?
Jsou blízko.
- Čeká tě jistá smrt. - Pleteš se, Jackdawe. Já neumřu.
Osferthe!
Tu krev.
Dnes...
vás žádám, abyste nebojovali pro Alfréda.
Abyste nebojovali pro Eduarda a korunu.
Bojujte za sebe a za své předky!
Jsou pohřbení v půdě Wessexu a Mercie,
splynuly s ní v jedno!
Oni jsou naše země.
A jak jsem říkal,
bojujeme pro ně!
Útočí zezadu! Braňte se! Pohyb!
- Všichni do útoku! Útok! - Rychle!
Zabijte každýho saskýho šmejda!
Uhtrede, je jich moc!
Držte pozice!
Kde jsou Merciani?
Uhtrede, linie se hroutí!
Zpátky!
Kde je Sigebriht?
Pane! Koně, koně!
To je Aethelflaed! To je Mercie!
Pořád se drží! Aethelwolde, kdy tvoji muži zaútočí?
Brzy! Až se unaví! Už brzy!
Tam, támhle je! Neříkal jsem to snad?
Na čí straně stojí?
Za naše předky!
A za Wessex!
Přidá se k nám?
To je tvůj člověk!
Tvůj člověk bojuje za Eduarda!
Zradil nás! Pořád jsme v přesile!
Je to tvůj člověk!
Kupředu! Se mnou!
Bojujte! Držte pozice a bojujte!
Zradili nás.
Jsou posedlí ďáblem.
Prohráli jsme.
Uhtrede, prosím.
Mám zlomenou ruku.
Nemám jak držet meč.
- Máš druhou ruku. - Prosím.
Půjdu na sever, východ, nebo západ.
Klidně do Franské říše, nebo do Irska.
- Zabil jsi Ragnara. - Ne.
- Ne, nezabil. - Zabil.
- Ne. - Přiznej svou vinu.
Uhtred, jsem vinný jen tím, že chci, co je právem moje.
Přiznej to.
Oběma nám ukradli království.
Zabil jsi mi bratra! Přiznej mi to.
Ano.
Jinak by zabil on mě. Byla to taková malá válka.
Nestojím ti za to. Přísahám, že už mě nikdy neuvidíš.
Půjdu kamkoliv. Tak daleko, jak budeš chtít.
Prosím.
Prosím, prosím.
Uhtrede.
Prosím, Uhtrede.
Na cestu potřebuješ stříbro. Abys zaplatil loď.
Ano.
To potřebuju.
Ale ne moc.
Už nikdy mě neuvidíš.
Skončíš v pekle.
Uhtrede?
Podívej, most.
Přechází do Valhally.
Je svobodný.
Do saské kroniky se zapíše,
že Eduard nad Dány slavně zvítězil.
A zajistil jsi královskou korunu Wessexu.
Ale leží před námi další bitvy,
proti Dánům i proti samotnému Wessexu.
Král musí rozhodnout, komu věří a koho se zbaví.
Musí pochopit myšlenky svých nepřátel i přátel.
Musí pochopit, že podstata člověka neleží v zemi, kde se narodil,
ale v jeho srdci.
Král musí být králem podle svého.
Nemůže být svým otcem, může být jen sám sebou.
Kronika se rozroste, stránek bude přibývat,
ale Uhtred z Bebbanburgu na nich nebude.
Přestože i já jsem zvítězil.
Jsem Uhtred, syn Uhtredův.
Jsem Uhtred Ragnarson.
Všechno je osud.
Překlad titulků: Mirka Spudilová