‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred,
‎născut saxon și moștenitor de drept ‎al puternicei fortărețe Bebbanburg.
‎Mulți ani am luptat ‎pentru regele Alfred de Wessex
‎și viziunea sa de a uni toate regatele ‎într-unul singur... Anglia.
‎Dar loialitatea nu mi-a fost răsplătită.
‎Nu ești un tată prea bun.
‎Copiii mi-au fost luați ‎și fiul meu a fost dat Bisericii.
‎Într-un sfârșit, ne-am împăcat...
‎Deși reconcilierea nu a durat mult.
‎Regele este mort. Să ne rugăm împreună ‎pentru sufletul său...
‎Și pentru succesorul său, Eduard.
‎Noul rege are multe de învățat.
‎Wessexul e un ținut ‎al dezordinii și îndoielii.
‎Domnul este cu noi.
‎Văduva lui Alfred, lady Aelswith, ‎îndepărtează oameni loiali fostului rege.
‎Ai fost duhovnicul regelui și, ‎prin urmare, nu mai ai ce căuta aici.
‎Și lordul Aethelhelm are ambițiile sale.
‎De ce nu mi s-a spus că Eduard ‎a mai fost căsătorit?
‎Nici mariajul lui Aethelflaed ‎nu este unul armonios.
‎Vreau să moară.
‎Dar Aethelflaed are inima mea.
‎Marea dragoste a Bridei, Ragnar, e mort.
‎Iar Brida și-a găsit un alt tovarăș, ‎căpetenia daneză Cnut.
‎Ar trebui să fii sub blănuri, femeie, ‎cu mine.
‎Să mă bucur de tine cât mai e timp.
‎În vreme ce războinicul Haesten ‎complotează pentru putere.
‎Și eu am socotelile mele de încheiat.
‎În toate victoriile, înfrângerile, ‎iubirile și dezamăgirile mele,
‎am rămas credincios hotărârii
‎că mă voi întoarce la Bebbanburg ‎și-l voi goni pe omul
‎care nu se dă în lături de la nimic ‎să mă vadă mort...
‎...unchiul meu, Aelfric.
‎Destinul guvernează totul!
‎REGATUL NORTHUMBRIEI
‎Scoțieni nemernici! Omorâți-i!
‎Ucideți-i pe toți! Nu cruțați niciunul!
‎Fii de târfe!
‎Slăbesc rândurile. Înainte!
‎Îi batem! Înainte!
‎Nu-i lăsați să scape!
‎Înaintați, lașilor! Omorâți-i pe toți! ‎Nu-i lăsați să scape!
‎Ce Dumnezeu...
‎Retragerea! Retragerea la Bebbanburg!
‎Deschideți porțile!
‎Închideți porțile!
‎Câți am pierdut de data asta?
‎Peste jumătate, domnia ta.
‎Mai avem nevoie de oameni... ‎sau pe metereze o să ne stea căpățânile.
‎- O să se întoarcă peste graniță? ‎- O să adune întăriri în Scoția
‎și o să ne atace ‎până nu mai rămâne nimic din noi.
‎Dacă ocupă Bebbanburg, au drum spre sud.
‎Vor toată Northumbria.
‎- Domnia ta, unde îngropăm morții? ‎- Lasă-i să-i mănânce fiarele.
‎În picioare!
‎Ultimii rămași în viață...
‎Cei mai buni ostași ai mei.
‎Sau cei mai lași, cei care s-au speriat, ‎s-au ascuns și au fugit?
‎Scoțienii se vor întoarce!
‎Vor să ne ia pământul și să scape de noi.
‎Dacă nu vreți să putreziți ‎pe vreo corabie de sclavi,
‎vă sugerez să vă adunați curajul ‎și să luptați.
‎Să luptați!
‎Sau să plecați!
‎Hai, plecați acum!
‎Nu e loc de îndoială...
‎sau de slăbiciune.
‎Niciodată nu mă voi supune cotropitorilor!
‎Pot să-mi măcelărească ostașii! ‎Să înfometeze țăranii!
‎Să sape tranșee o milă de late!
‎Dar cât trăiesc eu, ‎zidurile astea nu vor fi străpunse.
‎Fortăreața asta nu va cădea!
‎Nu dau nimănui ce e al meu din naștere, ‎nici nu voi face pace cu cei ce ne atacă.
‎Luptăm până la capăt, ‎până-i măcelărim pe toți!
‎E timpul să pornim spre sud, Osferth.
‎Luptăm pentru Bebbanburg!
‎Pentru Bebbanburg!
‎DUPĂ ROMANELE SCRISE ‎DE BERNARD CORNWELL
‎MOȘIA LUI UHTRED ‎REGATUL WESSEX
‎Ce e?
‎Afară...
‎Nimeni nu știe că-s aici.
‎Și cei care știu nu ne vor trăda.
‎Stai.
‎Cine-i acolo?
‎Eu, Aldheim.
‎Soțul lui lady Aethelflaed ‎i-a observat absența.
‎Ar trebui să plece până nu e descoperită.
‎Rămâi cu mine.
‎- Nu pot... ‎- Ba da, poți.
‎Dacă Aethelred trimite soldați, ‎luptăm cu ei.
‎Te rog, te-a chinuit suficient.
‎Știu, dar n-ar trebui să moară oameni ‎ca să te pot iubi, Uhtred.
‎Au murit și pentru mai puțin.
‎Nu cei din slujba mea.
‎Din pricina mea nu se va vărsa sânge.
‎Aethelred i-ar cere ajutor lui Eduard. ‎Am fi copleșiți.
‎Preferi să stai neatinsă ‎în timp ce soțul tău umblă după alta?
‎Amândoi știm că e altceva.
‎Nu te întoarce la el, să fii umilită.
‎Meriți mai mult.
‎Știu.
‎Și sper că, în timp, ‎situația se va schimba.
‎Mă duc la Winchester s-o consolez pe mama
‎și mă întorc cât de curând pot.
‎Oamenii tăi se vor întoarce curând ‎din nord.
‎Domniță, n-o spun cu răutate, ‎dar te rog...
‎Soțul dumitale te-ar pedepsi bucuros ‎pentru adulter
‎dacă-i dai ocazia.
‎Oricum mă pedepsește bucuros.
‎Așa că merit și eu puțină fericire.
‎În plus, mă apără bărbați de nădejde.
‎Și știu că n-o spui cu răutate.
‎- Vreun mesaj de la Finan ? ‎- Nu, domnia ta.
‎Renunți la zeii tăi ca să te cruț?
‎Vrei să am milă de tine?
‎Nu!
‎Nu. Mila e pentru creștini. ‎Ce-o să-mi faci?
‎Bravo, băiete. ‎Dacă ești prins, exact așa să faci.
‎Ai grijă, Cnut!
‎Înseamnă că le placi.
‎- Sunt băieți buni, ești norocos. ‎- Da.
‎Hai, cred că au ridicat tabăra fără noi.
‎Mergeți în sat până la iarnă.
‎Vă ascundem cât sunt bărbații la război.
‎Dacă se culcă vreuna cu un saxon, ‎când ne întoarcem îi luăm gâtul.
‎Pornește!
‎Tu ești cel căruia i se spune Linge-n-cur?
‎Sunt Eardwulf de Mercia, ‎comandantul gărzii regelui Aethelred.
‎A, ultimul lui comandant...
‎Am auzit că familia ta ‎a fost făcută de rușine.
‎Nu taică-tu și-a pierdut moșia ‎pentru că și-a tras-o cu iapa lui?
‎Am auzit că un danez e dispus ‎să-și trădeze semenii pentru bani.
‎Ai curaj pentru un rahat, nu zic.
‎Poate suntem meniți să facem un târg, ‎lord Linge-n-cur.
‎De trei zile își încarcă bărcile.
‎Lasă pământul pentru care au luptat atât?
‎Nu prea le stă în fire să fugă.
‎- Unde-și duce Cnut oamenii? ‎- În Irlanda.
‎Vărul lui, Sigtryggr, ‎e asediat de localnici.
‎O să-i ia cel puțin o iarnă. Se întorc?
‎Și-au trimis femeile în sate, ‎să aibă țâțe calde la întoarcere.
‎Și de ce ne spui?
‎Pentru că, spre deosebire de tine, ‎eu nu-s răsplătit pentru ce am făcut.
‎- Trebuia să lingi mai multe cururi. ‎- Poate.
‎Și...
‎M-am săturat de război.
‎Sunt prea bătrân să mai dorm în țărână.
‎Vreau argint ‎și lordul Aethelred are argint.
‎Își bate moneda lui?
‎Ce ambițios!
‎- Ce mai face javra? ‎- E tot un om înțelept și de onoare.
‎Care promovează un soldat ‎plin de ambiții... Are curaj.
‎Care răsplătește loialitatea.
‎- Cic-o încalecă pe curva de soră-ta. ‎- Ai auzit prost.
‎Soră-mea nu e curvă și el n-o încalecă.
‎- Bună treabă! ‎- Mulțumesc, domnia ta.
‎Vine o barcă pe râu.
‎Femei din Coccham!
‎Ne-am întors!
‎Știu, Finan. Vă miros de aici.
‎Arăți oribil.
‎- Ce i-ai făcut bărcii mele? ‎- Osferth e de vină.
‎- Ce vești ai de la Bebbanburg? ‎- Bune.
‎Unchiul Aelfric e mort ‎și mi-ai adus boașele lui ca dovadă?
‎Nu, dar e atacat de scoțienii ‎care vin spre sud.
‎Și-a pierdut jumătate din oameni ‎în ultimul atac.
‎- Deci Bebbanburg e slăbit? ‎- Deocamdată.
‎Până găsește alți oameni.
‎Sau e măcelărit de scoțieni.
‎Deci l-am putea cuceri.
‎Cu o armată... L-am putea cuceri.
‎Poate. Dar nu va fi ușor.
‎- Câți oameni are? ‎- Nici patruzeci.
‎- Poate să adune un ‎fyrd? ‎- Nu, nobilii îl cred...
‎Un nemernic, știu. Și au dreptate.
‎- N-ar trebui să zăbovim. ‎- Nu.
‎Du-te până nu găsește oameni.
‎Mergem la Bebbanburg ‎înainte să se întoarcă scoțienii.
‎Zeii ne spun să atacăm și să luăm înapoi ‎ce-i al meu de drept.
‎Domnia ta, o să-ți trebuiască oameni ‎și corăbii.
‎O să-ți dai tot argintul ‎pe expediția asta.
‎Finan, dacă luăm Bebbanburg,
‎o s-avem tot argintul la care am visat.
‎O să fiți răsplătiți cu toții, ‎chiar și tu, călugăraș.
‎Amin!
‎- Câți oameni avem aici? ‎- Nu destui.
‎Mergem la Winchester și strângem armată.
‎E timpul ca Wessexul să mă răsplătească.
‎WINCHESTER ‎REGATUL WESSEX
‎Ce fac cu cărțile tatei?
‎Lord Aethelhelm vrea să facă ‎în camera asta consiliu de război.
‎Se pare că are cea mai bună lumină.
‎Ai grijă!
‎E Cronica soțului meu.
‎Du-o în odăile mele.
‎Moștenirea lui, toată învățătura... ‎nu ține nimeni o cronică a vremii noastre?
‎Ba țin o cronică... a fortificațiilor.
‎Asta, de pildă, ne învață cum pot 20 ‎de oameni să facă o palisadă într-o zi.
‎Toate sunt pentru apărarea noastră.
‎- Mamă, îmi pare tare rău. ‎- Te rog, nu mă compătimi.
‎Trăiesc mai bine ca multe văduve.
‎Și noile mele odăi sunt confortabile... ‎deși cam aproape de bucătărie.
‎De fiecare dată când mă întorc, ‎mai înghit câte o jignire.
‎Nu știu dacă să te cred.
‎Cei care ți-au dat vestea ‎sunt de încredere?
‎- Lord Aethelhelm... ‎- Maiestate.
‎Ce ai aflat?
‎Doar că Cnut pleacă în Irlanda ‎să-și ajute un văr, pe nume Sigtryggr,
‎care e asediat acolo.
‎Sigur e adevărat. Danezii sunt faimoși ‎pentru bunătate și loialitate.
‎Ignorăm vestea până o confirmă iscoadele.
‎Continuați să fortificați granița.
‎Când danezii încalcă pacea, ‎vom fi pregătiți.
‎Dau de știre curvelor.
‎Răspândesc vorba ‎mai repede decât călugării.
‎Am hotărât. Toți bărbații care pot mânui ‎securea să facă fortificații.
‎- Mamă? ‎- La ce vești te referi?
‎Poate te pot ajuta ‎cu înțelepciunea experienței.
‎N-avea grijă, totul e bine.
‎Vino!
‎AYLESBURY ‎REGATUL MERCIEI
‎Culcă-te cu mine, Eadith! ‎Domnul vrea să fiu satisfăcut.
‎El mi-a dat dorința asta.
‎Sigur găsești o slujnică să i-o tragi.
‎M-am culcat cu toate slujnicele de aici ‎până la Ceaster. Pe tine te vreau.
‎Și pe mine o să mă ai...
‎la timpul potrivit.
‎Eadith, nu mă obliga să te forțez. ‎Dacă înflăcărezi așa un bărbat,
‎nu te mira dacă te frigi.
‎Da!
‎Lord Eardwulf, ‎nu te așteptam până diseară.
‎Iertați deranjul, sire, și d-ta, soră, ‎dar am vești importante.
‎- Adu niște vin. ‎- Da, sire.
‎- Ce vești ai, comandante? ‎- Un spion danez mi-a spus
‎că Cnut își ia războinicii ‎din Angliile de Est
‎și pleacă în Irlanda, ‎lăsând femeile și copiii fără apărare.
‎- Cine mai știe? ‎- Nimeni. L-am plătit bine.
‎- I-ai văzut tu plecând? ‎- Da.
‎Ridicau tabăra și-și încărcau corăbiile.
‎Un văr i-e atacat la Dyflin.
‎Dacă pleacă, ‎Angliile de Est rămân fără stăpân,
‎numai bune de cucerit.
‎Dacă ne mărim teritoriul, Mercia nu se mai ‎ploconește la Eduard și Wessex.
‎Ostașii pot fi gata la porunca ‎Măriei Tale. Eu zic să plecăm pe șest,
‎- ...să nu ne împiedice conții. ‎- Un plan excelent.
‎Se pare că moaștele Sf Oswald ‎au început deja să mă ajute.
‎Adun toate rămășițele ‎iubitului nostru sfânt
‎ca semn bun,
‎să știe mercienii că le voi aduce ‎măreția de odinioară.
‎- O să fie impresionați. ‎- E darul meu pentru plebe.
‎Călugării vor pleca în curând cu argint ‎să-i cumpere inima...
‎...și avem, e limpede, vântul în pânze.
‎Îți mulțumesc. M-ai impresionat.
‎Fac totul pentru Mercia.
‎Într-adevăr.
‎Învață-ți și sora să fie mai darnică.
‎Jocul nu s-a terminat.
‎- Vorbești aiureli sau... ‎- Nu, sunt vești adevărate.
‎Are destule fumuri
‎- ...și fără încurajarea ta. ‎- Vreau să-l mulțumesc.
‎Fă și tu la fel. Trage-i-o disperatului!
‎N-o să-l mai interesez.
‎Dacă vrem s-o ținem așa, ‎nu trebuie să exagerăm.
‎Vrei să fii iar o bătaie de joc ‎fără moșie?
‎- Trage-i-o tu dacă nu mă crezi. ‎- Am încercat, n-a vrut.
‎Grăbește-te, Sable!
‎Vă aduc acuși argintul. ‎Plecați în Northumbria îndată!
‎Inima Sf Oswald? Lungă cale ‎pentru niște măruntaie uscate.
‎Ei, ne oprim și la câteva cârciumi ‎pe drum.
‎Northumbria e o văgăună, ‎n-avem ce face acolo.
‎- Și te-ai întâlnit cu Linge-n-cur? ‎- Da.
‎O să se ducă vestea că plecați în Irlanda.
‎Și te-a crezut?
‎Vrea să-și pupe-n dos stăpânul, ‎crede ce vrea să audă.
‎Și noi atacăm Mercia cât sunt nepregătiți.
‎Pornim spre estuar înaintea zorilor, ‎în sus pe râu
‎și stăm despărțiți, ‎să nu ne vadă iscoadele.
‎Când ajungem în Mercia, ‎atacăm Aegelesburgul din două părți
‎și eu le omor prințișorul.
‎Te temi să-l ataci pe țâncul din Wessex?
‎Țâncul din Wessex și-a făcut întăriri.
‎Idiotul din Mercia își ascultă mădularul.
‎Dacă-l omorâm pe Aethelred, ‎Wessexul trebuie să le vină-n ajutor.
‎Îl scoatem pe Eduard dintre ziduri,
‎luptăm cu el unde vrem noi ‎și-i cucerim țara.
‎Ceea ce mulți n-au reușit să facă.
‎Cum ai reușit s-o îmblânzești?
‎Am tratat-o cu respect ‎și i-am oferit dragoste.
‎După ce i-ai omorât iubitul?
‎Mi-e milă de muierea asta.
‎Nu-mi da motive să te omor.
‎Prietene.
‎Bună.
‎Da?
‎Am auzit că Uhtred e jos. Îl așteptai?
‎Pe Uhtred? Abia la vară.
‎Ești sigură că el e?
‎După reacția novicelor, sunt sigură.
‎Beocca! Hild!
‎Ai făcut impresie.
‎Iar tu nu te-ai schimbat.
‎El, da. Încă mai scrii la marea ta operă?
‎Sf Cuthbert e capricios. Mă muncește mult.
‎Maeștrii nu se grăbesc.
‎- Mi se pare că ai vești bune. ‎- Da.
‎Trebuie să ședem cât vi le spun. ‎Și ne trebuie vin.
‎Într-adevăr, a meritat așteptarea.
‎În sfârșit, Aelfric va primi ce merită.
‎Da, și merită cu vârf și îndesat.
‎Acum e slăbit și fără aliați.
‎- N-are moștenitor să-l ajute? ‎- Avea.
‎Pe Wihtgar, dar l-a izgonit.
‎- A murit vara trecută pe mare. ‎- Poți să-i înfometezi.
‎Să înconjori fortăreața.
‎Tu ce plan aveai?
‎Planul meu e să veniți cu noi...
‎amândoi.
‎Eu cred că am terminat cu luptele, Uhtred.
‎Tu, atunci?
‎- Nu vrei un moș... ‎- Beocca, tu nu ești moș.
‎Și ai jelit-o destul pe Thyra. ‎N-ar vrea să fii atât de trist.
‎Lasă jalea și întoarce-te la Bebbanburg.
‎Nu pot.
‎Fără mine, călugărițele nu pot oficia ‎Sfintele Taine.
‎Și viața Sf Cuthbert nu se scrie singură.
‎Cucerește fortăreața ‎și eu vin după ce a trecut greul.
‎Vom da un ospăț în cinstea ta.
‎Meriți să te întorci, Uhtred.
‎Să-ți pui familia înapoi unde i-e locul.
‎Vreau să fac un cămin pentru copiii mei.
‎- Sunt bine? Copiii? ‎- Stiorra e foarte bine.
‎Trăiește pe moșia lui Aethelflaed.
‎Pe fiul meu nu-l văd. ‎Altfel l-a băgat în mănăstire.
‎Ce știi din Wessex?
‎Wessexul prosperă.
‎Își întărește fortificațiile ‎contra danezilor.
‎Fiul lui Eduard merge în picioare.
‎Soția regelui va fi încoronată regină.
‎E neobișnuit așa ceva ‎cât văduva Aelswith mai trăiește,
‎ca să mă exprim blând.
‎Dar Aelflaed are un tată ambițios.
‎Așa e, lordul Aethelhelm e ambițios.
‎Și regele Eduard acceptă așa ceva ‎de la un conte?
‎Să zicem că-i ducem lipsa tatălui lui.
‎Rugați-vă, nu e niciun pericol.
‎Mergi ca un grăsan, prietene!
‎Am boașele mari, Uhtred, de-aia.
‎Mănânci prea bine și stai cu curu-n palmă.
‎- Poate. Nu mai lupt așa des. ‎- Lasă, că o să lupți tu.
‎Știi ceva ce noi nu știm?
‎Sire... Steapa...
‎Știu că danezilor nu le place pacea.
‎Ai auzit că Cnut se duce în Irlanda ‎să-și ajute un văr?
‎Nu, am auzit că și-a adus fiii aici ‎din țară de la el.
‎Înseamnă că are planuri aici.
‎Ce te aduce la Winchester?
‎Am venit cu o propunere.
‎Pot să te ajut să împlinești ‎visul de unire al tatălui Măriei Tale
‎dacă-mi dai oameni să iau Bebbanburgul.
‎Uhtred Ragnarson încearcă să negocieze?
‎E o idee bună.
‎Dacă scoțienii fac incursiuni, ‎se vor întoarce tot mai mulți.
‎Bebbanburg ar putea fi avanpostul ‎Măriei Tale în Northumbria.
‎Cuceresc Northumbria ‎și unesc cele patru regate.
‎Mai rămân Angliile de Est,
‎dar acolo trăiesc numai vaci ‎și oameni care arată a vaci.
‎Tatăl Măriei Tale știa că se poate ‎să fim o singură țară, cu un rege.
‎De când îți pasă ție ce voia tatăl meu?
‎De când se potrivește cu ce vrea el, ‎se pare.
‎E bine pentru amândoi.
‎Dacă nu vreți ca scoțienii ‎să aibă de unde vă ataca.
‎Aelfric nu-i poate ține departe ca mine.
‎Eu conduc fortăreața și Măria Ta, țara.
‎Cu 100 de oameni, îmi ia o săptămână.
‎Cu 200, pot s-o cuceresc într-o zi.
‎Ți-ai îndeplini ambițiile, da.
‎Dar având în vedere ‎amenințarea daneză de aici, din sud,
‎e oare înțelept să ne distragem
‎mergând în nordul înghețat pentru, ‎până la urmă, o vrajbă în familie?
‎Uhtred a ținut danezii departe de Wessex.
‎Da, și-i suntem recunoscători ‎pentru ajutor.
‎Dar era juruit să-l înscăuneze pe rege, ‎așa e?
‎Și și-a făcut datoria.
‎Ce vrei să spui, lord Aethelhelm?
‎Spun doar că niciuna din părți ‎nu mai e datoare celeilalte.
‎- Nu mai e... ‎- Lord Uhtred e liber
‎să ia ce dorește el.
‎Și Măria Ta să apere ce are,
‎adică pe supușii nevinovați din Wessex ‎din fața tâlharilor păgâni.
‎Tremurând după ziduri ‎și așteptând să atace danezii?
‎Nu, nefiind obligat să lupte ‎înainte să fim siguri de victorie.
‎Avem motive întemeiate ‎să acționăm strategic.
‎Așa ai ajuns unde ești, lord Aethelhelm.
‎Măria Ta, profită de ocazia asta ‎pe care ți-a adus-o Dumnezeu...
‎Regele Alfred visa...
‎Tata știa și când să-i spună „nu” ‎lui Uhtred Ragnarson.
‎Nu mai sunt un băiețel ‎din care să faci ce vrei!
‎Nu spun că nu te ajut niciodată, ‎dar nu e momentul.
‎Auzi, „nu e momentul”.
‎Ani de zile am așteptat. ‎Ani de zile am luptat.
‎Ani de zile am stat departe de casă.
‎„Niciunul nu e dator.” ‎Winchester e un cuib de vipere.
‎O să facem alt plan.
‎Crezi că ai noștri le țin piept ‎celor 40 de la Bebbanburg?
‎Doi la unu? Întreabă-mă când oi fi beat.
‎Hai, Finan... ‎Ai noștri sunt de trei ori mai buni.
‎Știu. Mă îngrijorează doar zidurile ‎impenetrabile și catranul încins.
‎Nu mai vorbesc de scoțienii ‎care așteaptă să-l ia ei.
‎Deci nu mai mergem?
‎Stăm aici și ne îmbătăm?
‎Planul e neschimbat. Mergem la Bebbanburg.
‎Luăm fortăreața și ne îmbătăm după aia.
‎Doar noi...
‎...fără armată?
‎Nu-ți trebuie armată să omori un om. ‎Îl omorâm pe Aelfric, porțile se deschid.
‎- Niciunul, Aidan? ‎- Niciunul, domnia ta. Ne-am străduit.
‎Oferă-le de trei ori solda unui mercenar.
‎Nu cred că-i va interesa.
‎- Se tem de scoțieni? ‎- Nu, dar cred că n-avem nicio șansă.
‎Mai e o cale, dar n-o să-ți placă.
‎Am aflat că Aethelred, regele Merciei, ‎trimite călugări...
‎Ce vrea javra aia de la noi?
‎Inima Sf Oswald.
‎Știu că e prețioasă ‎și că e la Bebbanburg de generații,
‎dar ar putea fi singura șansă.
‎Aidan, sunt creștin și am frică de sfinți.
‎Bebbanburg a fost răsplata mea de la ‎Dumnezeu pentru credința nestrămutată.
‎Într-adevăr.
‎Trimite oameni la bordeiele țăranilor.
‎Adu-le băieții încoace.
‎Dar o să vrea, domnia ta? ‎Țăranii nu ne iubesc.
‎O să vrea dacă ții cuțitul ‎la gâtul mamelor lor.
‎BEDFORD ‎GRANIȚA MERCIEI CU ANGLIILE DE EST
‎- Privește-n jur, Eardwulf. ‎- Sire?
‎Curând, tot ce vezi aici ‎va aparține Merciei.
‎Greșeala lui Cnut va fi gloria noastră.
‎Problema e cum intrăm în Bebbanburg.
‎Eu zic să dăm cu berbecele în poartă.
‎Sau îi rugăm frumos să ne deschidă.
‎Altă idee?
‎- Nu ne îmbrăcăm în călugărițe. ‎- Nu asta voiam să zic.
‎- Ba asta voiai să zici. ‎- Ba nu.
‎Lord Uhtred!
‎Mulțumesc că te-ai oferit ‎ca oamenii tăi să curețe grajdul.
‎Ce?
‎Lady Aethelflaed te așteaptă în grădină.
‎Nu cumva să mă faci de rușine.
‎- Dar îți place aventura! ‎- Uhtred!
‎Ce, novicele tale nu știu?
‎Punem scări.
‎- Lord Uhtred. ‎- Lady Aethelflaed.
‎Iartă-mă că nu te-am întâmpinat la palat.
‎Slujnica mea, Sable, ‎a fost la moșia soțului meu.
‎Și a aflat ceva care ți-ar fi de folos.
‎E grabă mare și mie nu-mi stă în fire ‎să spionez și să bârfesc.
‎Dar lordul Aethelred ‎adună moaștele Sf Oswald.
‎Și ce dacă?
‎Dacă toate rămășițele Sf Oswald ‎vor fi adunate în Mercia,
‎regatul nostru va fi iar măreț.
‎- E important pentru ai noștri. ‎- Și pentru mine?
‎- Zi-i de călugări, Sable. ‎- Da.
‎A mai rămas doar inima Sf Oswald, ‎pe care unchiul tău...
‎Așa e. Aelfric o ține la Bebbanburg.
‎O fi vreun ficat de câine ‎cumpărat de strămoșii mei.
‎Totuși, e o comoară pentru mercieni.
‎Lordul Aethelred a trimis doi călugări ‎să se târguiască pentru ea.
‎Știi când?
‎Ar trebui să ajungă la Grimesby duminică ‎și la Bebbanburg de Înălțare.
‎- Când e Înălțarea ? ‎- Cu zece zile înainte de Rusalii.
‎Peste două săptămâni.
‎Dacă-i prindeți din urmă, ‎aveți o cale de intrare în castel.
‎Am nevoie de un preot ‎să meargă cu călugării.
‎Îmi pare rău, doar atât te pot ajuta.
‎- Nu mă pot opune fratelui meu. ‎- Sper să-ți prețuiască loialitatea.
‎Și eu sper să câștigi ce îți dorești.
‎Uhtred...
‎Dacă mori acolo?
‎O să fii ultima femeie care i-a pus-o ‎lui Uhtred de Bebbanburg.
‎Așa îmi juri tu că-mi vei fi fidel?
‎Nu-mi răspunde.
‎Dacă plecăm acum, ‎ajungem la mănăstire până diseară.
‎Ne mai trebuie un cal, unul mic.
‎Trage-i-o nevestei grăjdarului ‎dacă trebuie.
‎Mai bine i-o trag calului.
‎- Ce e cu calul în plus? ‎- E pentru un popă.
‎- Ce popă? ‎- Unul care sper să se bucure că mă vede.
‎Măi să fie...
‎În sfârșit, mergi la Bebbanburg.
‎Beocca...
‎Dacă vrei să vii, te duc în spate.
‎Dar vino cu mine. ‎Ne odihnim când ai nevoie.
‎- Lupt cu tine în cârcă. ‎- N-ai nevoie de mine, Uhtred.
‎O să faci față singur.
‎Ia înapoi castelul tatălui tău.
‎Fă Northumbria măreață, cum era.
‎Gloria trebuie să-ți revină doar ție.
‎O meriți.
‎O să-ți plătesc datoria întreit.
‎- O să trăiești ca un lord la Bebbanburg. ‎- Nu-mi datorezi nimic.
‎Tot ce am făcut pentru tine ‎am făcut din suflet.
‎Domnul să te binecuvânteze ‎și să te aibă în pază.
‎Mulțumesc, părinte.
‎La revedere, stareță pură și sfântă.
‎La revedere, păgân sângeros.
‎Poftim.
‎Fă schimb cu argint ‎și mituiește lumea pe drum.
‎Aveți grijă unul de altul.
‎WILBY ‎REGATUL ANGLIILOR DE EST
‎Nu! Nu!
‎Uite cum se gudură ‎pe lângă străjerii regelui.
‎De ce ai face așa ceva ‎dacă nu vrei putere?
‎N-am încredere în el.
‎Mi-a propus niște lucruri ‎foarte necreștinești
‎referitor la ceilalți moștenitori la tron.
‎La întâiul-născut pe care l-ai gonit ‎ca fiul tău să se mărite mai bine?
‎La cei doi copii concepuți ‎în afara sfintei căsătorii.
‎Prima lui căsătorie a fost legitimă.
‎Sunt preoți care ar jura pe Biblie.
‎Doamnă...
‎I-ai ales-o pe fiica lordului Aethelhelm ‎ca mireasă
‎pentru că avea argintul ‎de care Wessexul avea nevoie.
‎În detrimentul unei femei pe care fiul tău ‎o iubea și cu care avea copii.
‎Nu poți invita șarpele în grădină
‎și să te miri că se târăște peste tot.
‎Nu te gonisem de la Curte, părinte Beocca?
‎Ba da. Încă o decizie pripită ‎de-a dumitale.
‎Nu e înțelept să rămâi undeva ‎unde nu ești dorit.
‎Și totuși, dumneata ai rămas.
‎Poate nu suntem așa diferiți.
‎Nu e așa acră din fire.
‎Dar a fost dată la o parte și jelește.
‎Da...
‎Așa ceva te înrăiește.
‎Eu știu.
‎Ocupați ținutul către nord până la mare.
‎Atunci vom vedea care rege saxon ‎e mai puternic.
‎Și cine ar trebui să îngenuncheze ‎în fața cui.
‎MĂNĂSTIREA SF WILFRED ‎REGATUL WESSEX
‎Care?
‎Nu el.
‎El e. Hai!
‎- Ajutor! Lăsați-mă! Cine sunteți? ‎- E păcătos, părinte.
‎- Bună, tată. ‎- El este fiul meu, tânărul Uhtred.
‎Nu-mi spun așa. ‎E numele unui ucigaș de preoți.
‎Te duc înapoi la familia ta.
‎Biserica e familia mea.
‎Nu, ai fost dus la biserică fără voia mea.
‎Regele Alfred fie lăudat.
‎Plecăm de aici și vii cu mine.
‎- Da? ‎- Nu ai de ales.
‎Dă jos țoalele de muiere și pune astea.
‎Și am un cadou pentru tine.
‎Sihtric!
‎Impresionant animal...
‎Nu mi-a trecut prin cap ‎cât de mult ai crescut.
‎Vino la Coccham cu noi, îți găsim alt cal.
‎Ce căutăm la Coccham?
‎Luăm o corabie spre nord,
‎ca să luăm înapoi ce-i al nostru de drept.
‎Să recuperăm ce-am pierdut ‎și să ne reunim familia.
‎- Te duc la Bebbanburg. ‎- Nu știu ce-i aia.
‎- Nu pare să te placă prea mult. ‎- E vina lui Alfred.
‎Și după moarte mă chinuie.
‎Să ghicesc... Iar sunt izgonit?
‎Aș permite eu așa ceva, Beocca? ‎Dar stai în casă o vreme.
‎Deci îmi închid gura.
‎Îmi pare rău. Lady Aelswith ‎își exercită puterea unde poate.
‎O să vin eu să-ți aduc vești ‎până se liniștește.
‎Ești om de ispravă, părinte Pyrlig.
‎Un bun prieten al meu și al Wessexului.
‎Înainte să pleci...
‎Să fii sfetnicul regelui e o mare onoare.
‎Dar poate fi și un blestem.
‎Uneori, mă războiesc ‎cu propria conștiință.
‎- Vreau să știi că ai binecuvântarea mea. ‎- Pentru ce?
‎Pentru orice, ca să-l aperi pe rege.
‎Regele e tot mai înțelept pe zi ce trece.
‎Are ce-i trebuie ‎ca să fie un mare conducător.
‎Dar timpul îți e împotrivă.
‎E înconjurat de oameni ambițioși.
‎Și nu ambițioși ca Eduard sau tatăl său, ‎pe care amândoi l-am iubit.
‎Deci fă ce trebuie să faci.
‎E rezistentă.
‎Nu ne trebuie ceva mai... sprinten?
‎Nu ducem pe bune piei în Francia.
‎Vrei să afle Aelfric că venim?
‎Nu, n-aș vrea. Piei să fie.
‎Uhtred!
‎Beocca?
‎Serios?
‎Mai aveți loc de un om? ‎Am fugit de mânia lui lady Aelswith.
‎Ca noi toți. Îți găsim loc, sunt sigur.
‎Mă tem că n-o să-ți fiu de folos ‎ca războinic.
‎Din fericire pentru tine, sunt disperat.
‎Sigur ne mai trebuie bere.
‎Te-a trimis Hild să mă supraveghezi?
‎Nu.
‎Am venit de bună voie.
‎Aveai dreptate. Am îmbătrânit prea repede.
‎O să mă hrănesc din tinerețea lor...
‎Și o să mă revigorez.
‎Care e motivul adevărat?
‎Am fost informat...
‎...despre răpirea unui tânăr diacon.
‎Am simțit că trebuie...
‎Ai venit să mă ajuți ‎să fiu un tată mai bun.
‎- Da, și asta. ‎- Și?
‎Hai pe corabie, cu noi.
‎Ce vrei de la mine?
‎De ce mă târăști la ceva ‎pentru care nu-s făcut?
‎Fiindcă văd bărbatul care vei fi, ‎nu băiatul care ești.
‎Știu cum e să fii dezrădăcinat, ‎aruncat în altă viață.
‎Și știu că o să te întărească.
‎Poate mi-e pusă la încercare credința.
‎- Poate că asta e. ‎- Vezi asta?
‎A fost a tatălui meu.
‎Și, într-o zi, va fi a ta.
‎- Așa e sortit. ‎- Nu mi se pare soartă.
‎Mi se pare pedeapsă.
‎Pune-ți curul sfânt pe bancă, Osferth!
‎- Hai! ‎- I se face rău dacă stă cu spatele.
‎Ba nu! Îmi place să văd unde mergem.
‎Spre Bebbanburg!
‎Pânza sus!
‎Traducerea: Raluca Dimitriu