ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда,
народжений саксонцем та законний спадкоємець Беббанбурґа.
Багато років я боронив короля Альфреда Вессекського
та боровся, щоб усі королівства об’єднались у єдину Англію.
Але мою відданість не шанували.
Ти не найкращий батько.
Моїх дітей забрали від мене, а сина віддали Церкві.
Та нарешті ми примирилися...
але це тривало недовго.
Король помер, тому ми молимося за його душу
і за його спадкоємця Едварда.
Новому королю ще треба вчитись.
Вессекс опинився у тенетах хаосу та сумнівів.
З нами Бог.
Але вдова Альфреда, леді Ельсвіта, проганяє всіх, хто був йому вірний.
Ти був священиком короля. Саме тому зараз для тебе немає місця.
А у лорда Етельгельма свої амбітні плани.
Чому мені не сказали, що Едвард вже був жонатий?
Шлюб Етельфледи також не додав гармонії.
Хочу, щоб вона померла.
Вона дорога моєму серцю.
Коханий Бріди - Рагнар - помер.
Вона уклала нову угоду з Данцем Ерлом Кнутом.
Ти маєш лежати під хутром зі мною, жінко.
Хочу насолодитись тобою, поки є час.
Поки воїн Гестен розширює свій вплив,
я також маю звести деякі рахунки.
Скрізь усі мої перемоги, поразки, закоханості та втрати,
я спромігся не втратити віру...
що одного дня я повернусь у Беббанбурґ та знищу чоловіка,
який понад усе бажає моєї смерті,
мого дядька Ельфріка.
Доля править світом.
БЕББАНБУРҐ
БАМБУРГ
КОРОЛІВСТВО НОРТУМБРІЯ
Кляті шотландці! Вбити їх!
Знищити усіх! Нікого не шкодувати!
Покидьки!
Вони слабшають! Уперед!
Ми пробились! Вперед!
Не дайте їм втекти!
Вперед, боягузи! Вбити усіх! Не дайте їм втекти!
В ім’я Господнє...
Назад! Відступаємо у Беббанбурґ!
Відкрити ворота!
Закрити ворота!
Скількох втратили сьогодні?
Більше половини.
Потрібно більше воїнів, інакше тут будуть наші голови.
-Вони перейдуть кордон? -Збиратимуть підкріплення.
У Шотландії атакуватимуть, щоб перетворити нас у попіл.
Якщо захоплять Беббанбурґ, вийдуть на південь.
Їм потрібна уся Нортумбрія.
-Де поховати мертвих? -Залиш їх стерв'ятникам.
Встати!
Справжні чоловіки.
Мої найкращі воїни.
Чи просто боягузи, які ховались та тікали?
Шотландці повернуться!
Вони хочуть наші землі та жадають нашої смерті.
Якщо не бажаєте стати рабами на галерах,
знайдіть в собі сили боротися.
Бийтесь!
Або йдіть!
Ну ж бо, йдіть!
Тут немає місця для сумнівів
або слабкості.
Я не здамся загарбникам!
Моїх людей можуть вбити! Селища заморити голодом!
Можуть вирити величезну траншею!
Та поки я живий, ці стіни непорушні!
Ця фортеця не паде!
Я не відмовлюсь від свого первородства, та не домовлятимусь з нападниками!
Будемо битись, поки вони усі не сконають!
Час йти на південь, Осферте.
Ми битимемося за Беббанбурґ!
За Беббанбурґ!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
КОККГЕМ
КУКГЕМ
МАЄТОК УТРЕДА У ВЕССЕКСІ
Що?
Хтось на вулиці.
Ніхто не знає, що я тут.
А ті, хто знають, не зрадять нас.
Почекай.
Хто тут?
Це Алдгельм.
Чоловік леді Етельфледи помітив, що її немає.
Вона має піти, поки її не знайшли.
Залишися зі мною.
-Не можу. -Можеш.
Якщо Етельред пришле солдат, ми відіб’ємось.
Прошу. Він вже достатньо тебе мучив.
Так. Але ніхто не має помирати, щоб я могла любити тебе, Утреде.
Люди помирали і за менше.
Не ті, що служать мені.
Я не стану причиною кровопролиття.
Етельред попросить підтримки у Едварда. Їх буде більше.
І ти утримуєшся, поки твій чоловік гуляє з іншими жінками?
Ми обоє знаємо, що це не так.
Не принижуйся. Не повертайся до нього.
Ти гідна більшого.
Я знаю.
Сподіваюсь, з часом для нас все зміниться.
Я поїду у Вінчестер, щоб втішити матір.
І повернусь якомога скоріше.
Твої люди скоро повернуться з півночі.
Леді, ви знаєте, що заздрощі мені невідомі,
але ваш чоловік із задоволенням покарає вас за перелюб,
якщо дасте йому привід.
Він із задоволенням мене карає, щоб я не робила.
Тож я намагаюсь знайти трохи щастя.
До того ж, мене охороняють найкращі мужі.
І я знаю, що ти не заздриш.
-Є новини від Фінана? -Нічого, пане.
Зречешся своїх богів заради життя?
Хочеш, щоб я змилувалась?
Ні!
Ні. Милосердя для християн. А ти що зробиш?
Молодець. Якщо тебе спіймають, саме так і зроби.
Гей, обережно, Кнуте!
Ти їм подобаєшся.
-В тебе хороші хлопці, благословенні. -Так.
Ідемо, вони вже розібрали табір без нас.
На поселення до зими.
Ми сховаємо вас, поки чоловіки на війні.
Тих, що злягатимуться з Саксонами, стратять по поверненню.
Поїхали.
Погань? Це тебе звуть Поганню?
Я Ердвульф з Мерсії, командувач охорони короля Етельреда.
Його черговий новий командувач.
Чув, ти відкараскався від сімейної ганьби.
А твій батько втратив землі, бо спав з конем?
Чув, що є Данець, який готовий продати рідню за гроші.
Занадто зухвалий як для гниди.
Схоже, нам доведеться працювати разом, пане Погань.
Вони три дні грузять кораблі.
Кидають землю, за котру бились?
Дани не люблять втікати.
-Куди Кнут веде людей? -В Ірландію.
Кузена Сіктриггра схопили у полон місцеві.
На це піде ціла зима. Чи вони повернуться?
Жінки їдуть у місцеве поселення, тому їх чекатимуть теплі груди.
Чому ти це кажеш?
На відміну від тебе, мені не платять за службу.
-Треба було більше підлизувати. -Можливо.
Та...
Більше не хочу воювати.
Я застарий, щоб спати у багнюці.
Мені потрібно срібло. У лорда Етельреда воно є?
Чеканить свої монети?
Честолюбний.
-Як той телепень? -Досі людина честі.
Підвищив пихатого вояку. Сміливо.
Він цінує вірність.
-Чув, твоя сестра - його повія. -Ти помиляєшся, данець.
Вона не повія і він не спить з нею.
-Хороша робота. -Дякую, володарю.
На річці стоїть човен.
Жінки Коккгема!
Ми повернулись!
Вони знають, Фінане. По запаху чути.
Погано виглядаєш.
-Що ти зробив з моїм кораблем? -Це провина Осферта.
-Які новини з Беббанбурґа? -Добрі.
Мій дядько Ельфрік помер, а ти привіз його яйця як доказ?
Ні, але його атакують шотландці, виштовхують на південь.
В останній битві втратив половину війська.
-Беббанбурґ ослаблений? -Поки що так.
Поки він не знайде більше бійців.
Або поки його не вб'ють шотландці.
Можемо його брати.
З армією це можливо.
Можливо, це не так легко.
-Скільки у нього воїнів? -Не більше 40-ка.
-Він може призвати місцевих? -Ні, вони вважають його...
Покидьком? Так, вони праві.
-Не варто затримуватись. -Так.
Іди, поки немає підмоги.
Ідемо у Беббанбурґ, поки нема щотландців.
Боги наказують нам напасти і забрати те, що належить мені.
Пане, потрібні люди і кораблі.
На це піде усе твоє срібло.
Якщо захопимо Беббанбурґ,
в нас буде срібло. Скільки забажаєш.
Ви отримаєте нагороду за службу, навіть ти, монаше.
Амінь.
-Скільки тут залишилось людей? -Недостатньо.
Поїдемо у Вінчестер збирати армію.
Час Вессексу віддячити мені за усе, що я дав.
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Що вони роблять з книгами батька?
Лорд Етельгельм хоче віддати кімнату військовим стратегам.
Це єдина кімната, в якій достатньо світла, щоб працювати.
Обережніше.
Це Хроніки мого чоловіка.
Віднесіть до моїх покоїв.
Його спадок, навчання... Хто буде вести літопис нашого часу?
Вони пишуть про те, як будують фортеці.
Ось тут сказано, як 20 чоловіків можуть за день звести частокіл.
Це все задля нашої безпеки.
-Мамо, мені шкода. -Прошу, не жалій мене.
Я живу краще, ніж багато вдів.
І нові кімнати зручні. Хоч вони і близько до кухні.
Коли я повертаюсь, мене принижують по-новому.
Щось мені не віриться.
Чи варті довіри ті, хто приносять новини?
-Лорд Етельгельм. -Мій король.
Що ви чули?
Кнут їде у Ірландію, щоб допомогти кузену Сіктриггру.
Його взяли в облогу.
Значить, це правда. Дани славляться добротою та вірністю.
Не віримо, поки розвідники не підтвердять.
Продовжуйте укріплювати кордон.
Коли дани порушать перемир’я, ми будемо готові.
Я розкажу повіям.
Ці швидше за монахів пускають плітки.
Вирішили. Кожен, хто може тримати сокиру, має будувати укріплення.
-Мамо. -Про які новини говорите?
Може, вам знадобиться моя мудрість і досвід.
Не хвилюйся, все добре.
Ідемо.
ЕҐЕЛЬСБУРҐ
ЕЙЛСБЕРІ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Лягай зі мною, Едіт. Бог хоче, щоб я був задоволений.
Він дав мені похіть і...
І ти можеш взяти якусь служницю.
Я переспав з кожною служницею до Кестера. Я хочу лише тебе.
І мене ти будеш мати...
коли прийде час.
Не змушуй брати тебе силою. Ти розпалюєш в мені вогонь.
Не дивуйся, коли попечешся.
Так!
Пане Ердвульф, не чекали вас так рано.
Пробачте за вторгнення, пане, сестро, та я з важливими новинами.
-Принесіть вина. -Слухаюсь.
-Що за новини? -Я зустрів данського шпигуна.
Кнут забирає воїнів зі Східної Англії,
прямує до Ірландії. Жінок та дітей залишить у незахищеному поселенні.
-Хто ще про це знає? -Ніхто, я добре йому заплатив.
-Ти бачив відхід? -Так.
Вони розбирають табір, готують човни.
Кузена атакують у Діфліні.
Вони йдуть зі Східної Англії, там пусто.
Можемо завоювати її.
Якщо я збільшу наші землі, Мерсії не доведеться коритись Вессексу.
Військо буде готово, коли скажете. Але варто виходити тихо,
-поки олдермени не заборонили. -Чудовий план.
Схоже, мощі святого Освальда допомагають мені.
Я збираю усі кісточки нашого святого...
це добра прикмета.
Знак для жителів, що я відновлю їх землі у величі.
-Вони будуть вражені. -Це мій подарунок простолюдинам..
Монахи йдуть зі сріблом, щоб викупити його серце.
Події розвертаються на нашу користь.
Дякую за твою роботу. Вона вражає.
Я працюю заради Мерсії.
Вірно.
Навчи свою сестру бути щедрішою.
Наша гра не скінчена.
-Це все брехня? -Ні, я зустрів шпигуна, це правда.
Він вже напружений
-і без твоїх новин. -Хочу йому догодити.
Ти могла би переспати з цим байстрюком.
Переспимо і він втратить цікавість.
Щоб це продовжувалось, не можна перегравати.
Хочеш повернутися безземельним посміховиськом?
-Сам переспи з ним. -Намагався, він не повівся.
Скоріше, Сейбл.
Я видам вам срібло. Негайно йдіть у Нортумбрію.
Серце святого Освальда? Довгий шлях заради сушеної плоті.
Але по дорозі будуть таверни.
Нортумбрія жахлива і не варта подорожі.
-Бачив цього Покидька? -Так.
Підуть чутки, що ти вирушив до Ірландії.
Він повірив?
Віх хоче цілувати дупу господарю і вірить в те, що той хоче чути.
Нападемо на Мерсію, поки вони цього не очікують.
Підпливемо до гирла перед світанком.
Човни тримаємо окремо, щоб не побачили.
Коли дістанемось Мерсії, нападемо двома групами,
а я вб’ю маленького пана.
Боїшся напасти на короля у Вессексі?
Цей хлопчак-король будує фортецю у Вессексі.
Дурень із Мерсії крутиться біля нього.
Вб’ємо Етельреда і Вессекс прийде на допомогу Мерсії.
Треба виманити Едварда з укріплень,
нехай б’ється на наших умовах. Ми візьмемо гору.
Багатьом це не вдалось.
Як ти її приборкав?
Я відносився до неї з повагою та любов’ю.
Після того, як вбив її коханого?
Я жалію стерву.
Не дай мені приводу тебе вбити.
Друже.
Добре.
Так.
Утред внизу. Ви чекали на нього?
Утреда? До літа, ні.
Впевнена, що це він?
Судячи з реакції дівчат, так, впевнена.
Беокка, Гільда!
Ти справив враження.
А ти не змінилась.
Він змінився. Ти ще пишеш свою велику книгу?
Святий Кутберт капризує. Часто мене уникає.
Творець не поспішає.
-Схоже, в тебе добрі новини. -Так.
Для цього потрібно присісти і випити вина.
На це варто було чекати.
Ельфрік нарешті побачить розплату.
Так, він дійсно на це заслужив.
Він знесилений, без підтримки.
-В нього немає нащадка? -Був син.
Але нащадок Вітгар був вигнаний.
-Минулого літа він загинув у морі. -Заморіть його голодом.
Оточіть фортецю.
Який був план?
Я хотів, щоб ви приєднались.
Ви разом.
Здається, дні моїх битв вже минули, Утреде.
А ти?
-Навіщо тобі старий? -Беокка, ти не старий.
Ти достатньо оплакував Тіру, вона би не хотіла бачити твій смуток.
Не журися і вертайся у Беббанбурґ.
Не можу.
Без мене ніхто не зможе проводити євхаристію для монахинь.
І про життя святого нема кому писати.
Захопіть фортецю. Я приєднаюсь, коли ви зробите найскладніше.
Ми влаштуємо бенкет на твою честь.
Ти заслуговуєш на повернення.
Так, повернути сім’ї те, що їй належить.
Я хочу, щоб у моїх дітей був власний дім.
-Як твої діти? Здорові? -У Сторрі все чудово.
Живе у маєтку Етельфледа.
Сина я не бачу. Вплив Альфреда зробив його святим.
Як там Вессекс?
Вессекс процвітає.
Проти данів посилюють укріплення.
Син Едварда вже ходить.
Дружину короля проголосять королевою.
Вони звеличують дівчину, поки вдова Ельсвіта ще жива.
Це незвично.
Але у Ельфледи честолюбний батько.
Так, лорд Етельгельм честолюбний.
Але король Едвард не засуджує таку якість у олдермена?
Скажімо так: ми відчули відсутність його батька.
Досить молитись. Хвилюватися нема про що.
Йдеш як товстун, друже.
В мене масивні шари, Утреде.
Забагато їси і сидиш у палаці.
-Так, б’юся менше, ніж раніше. -Ще будуть битви.
Знаєте те, чого ми не знаємо?
Король. Стеапа.
Я знаю, що данці не люблять миру.
Ти чув, що Кнут їде в Ірландію рятувати брата?
Ні. Я чув, що він перевіз своїх синів із дому.
Значить, у нього тут плани.
А ти чому у Вінчестері?
Хочу вам дещо запропонувати.
Я допоможу здійснити мрію вашого батька і об’єднати землі,
якщо дасте людей для нападу на Беббанбурґ.
Утред Рагнарсон веде перемовини?
Хороша ідея.
Якщо шотландці планують наступ, їх буде багато.
Він отримає фортецю. Це буде ваша опора у Нортумбрії.
Я отримаю Нортумбрію, об’єднаю чотири королівства.
Не важко підкорити Східну Англію.
Там тільки худоба та люди, що виглядають як худоба.
Батько знав, що це можливо: одна країна, один король.
Коли це тебе зацікавили думки мого батька?
Коли він захотів того ж самого. Здається так.
Це допоможе нам обом.
Чи ви хочете, щоб шотландці атакували вас з укріплення?
Ельфрік не стримає їх так як я.
Я контролюю фортецю, ви - країну.
Дайте сто воїнів і один тиждень.
200 воїнів - я все зроблю за день.
Це задовольнить честолюбство.
Але з півдня нам загрожують данці.
Чи мудро відволікатись і бігти
на Північ заради того, що можна вважати сімейною сваркою?
Утред багато зробив, щоб відволікти данів від Вессексу.
Так, і ми всі вдячні за його службу.
Але він поклявся повернути короля на трон.
І зараз це місце зайняте.
До чого ведете, лорде Етельгельм?
Я кажу, що ніхто нікому нічого не винен.
-Не винен? -Пан Утред може
взяти те, що захоче.
А вам треба захищати ваше -
невинних жителів Вессекса від мародерів та язичників.
Будете ховатись за стінами від нападу Данів?
Ні, не битимемось, поки не будемо впевнені у перемозі.
Є певні причини, щоб діяти поступово і помірковано.
Ось чому ви тут, пан Етельгельм.
Володарю, скористайтеся шансом, який ваш Бог пропонує вам.
Мрія батька...
Мій батько знав, коли відмовити Утреду Рагнарсону.
Я вже не той хлопчисько, котрий кориться вашій волі.
Я не відмовляюсь, але зараз не час.
«Зараз не час».
Роками я чекав. Роками я воював.
Роками мене позбавляли домівки.
«Ніхто не винен». Вінчестер - зміїна яма.
Придумаємо інший план.
Наші хлопці здолають 40 воїнів у Беббанбурзі?
Двоє на одного? Запитай, коли нап’юсь.
Чого ти, Фінане? Наші вояки втричі кращі за їхніх.
Знаю. Але мене хвилюють неприступні стіни та кипляча смола.
Тим більше, шотландці теж хочуть урвати своє.
План відміняється?
Залишимось, щоб напитись?
План не змінився. Рушаємо у Беббанбурґ.
Захопимо фортецю, потім нап’ємось.
Тільки ми,
без армії?
Вона не потрібна, щоб вбити одного. Вб’ємо Ельфріка, ворота відкриються.
-Нікого? -Жодного, пане. Ми намагались.
Запропонуй втричі більше, ніж отримують наймити.
Срібло їх не спокусить.
-Вони бояться шотландців? -Ні, думають, що ми приречені.
Є вихід, та він вам не сподобається.
Ми чули, що Етельред з Мерсії послав своїх монахів...
До чого тут ця погань?
Серце святого Освальда.
Я знаю, що це цінна реліквія, яка поколіннями була у Беббанбурзі,
та це наша єдина надія.
Ейдене, я відданий християнин, який шанує своїх Святих.
Беббанбурґ - це моя нагорода від Бога за невтомне благочестя.
Так, звісно.
Поїдь у найвіддаленіші куточки.
Забери синів фермерів.
Чи це спрацює? Фермери не дуже шанують нас.
Спрацює, якщо приставиш ножа до горлянок їхніх матерів.
БЕДАНФОРД
БЕДФОРД. КОРДОН МЕРСІЇ ТА СХІДНОЇ АНГЛІЇ
-Озернись, Ердвульфе. -Пане?
Скоро все, що ти бачиш, належатиме Мерсії.
Від’їзд Кнута буде нашою перемогою.
Але зайти у Беббанбурґ - ось де проблема.
Прийдемо і просто виб’ємо ворота.
Або попросимо, щоб пустили.
Ще ідеї?
-Не буду рядитись у черницю. -Я й не казав.
-Але думав. -І не думав.
Пан Утред!
Дякую, що привели людей почистити конюшні.
Що?
Леді Ельсвіта чекає на вас в саду.
Не робіть з мене хазяйку борделю.
-Тобі ж подобається таке життя. -Утреде.
А послушниці цього не знають?
Драбини.
-Пане Утреде. -Леді Етельфледо.
Пробач, що не зустрілись у палаці.
Моя помічниця Сейбл у маєтку мого чоловіка.
Вона дізналась про дуже корисну для тебе інформацію.
Події швидко розгортаються. Я не з тих, хто шпигує та розповсюджує плітки.
Але лорд Етельред збирає мощі святого Освальда.
Чому це важливо?
Коли тіло святого Освальда повернуть до Мерсії,
землі набудуть своєї величі.
-Це важливо для нашого народу. -А мені з того що?
-Розкажи йому про монахів. -Так, зараз.
Залишилось тільки забрати серце святого Освальда, а ваш дядько...
Ельфрік тримає його у Беббанбурзі.
Мабуть, то собача печінка, яку купили пращури.
Але це цінність для мешканців.
Етельред відправив монахів на північ, щоб ті домовились про обмін.
Коли це буде?
До неділі дістануться Грімсбі, у Беббанбурзі будуть до Вознесіння.
-Коли Вознесіння? -За 10 днів до П'ятидесятниці.
Через два тижні.
Перехопи цих братів і отримаєш доступ до фортеці.
Потрібен монах, який приєднається до них.
Вибач, але більше нічим не поможу.
-Я не піду проти брата. -Сподіваюсь, він цінує твою вірність.
Сподіваюсь, ти отримаєш чого прагнеш.
Утреде,...
а якщо ти загинеш?
Тоді ти будеш останньою жінкою, яка переспала з Утредом.
Так ти обіцяєш мені бути вірним?
Не відповідай.
Якщо виїдемо зараз, дістанемось монастиря до сутінок.
Потрібен ще один кінь, маленький.
Переспи з дружиною конюха, якщо треба.
Краще пересплю з конем.
-Навіщо зайвий кінь? -Для священика.
-Якого саме? -Того, що зрадіє мені, сподіваюсь.
Так-так.
Нарешті ти повернувся.
Беокко,
якщо погодишся, я сам тебе віднесу.
Поїхали зі мною. Відпочинемо, коли скажеш.
-У битві посаджу тебе на плечі. -Зараз я тобі не потрібен.
Ти готовий пройти все сам.
Використай право свого батька.
Віднови Нортумбрію у величі.
Всю славу маєш отримати ти.
Ти на це заслуговуєш.
Я віддам усе, що заборгував тобі. Втричі більше.
-Житимеш як пан у Беббанбурзі. -Ти нічого мені не винен.
Все, що я робив для тебе, я робив від щирого серця.
Хай Господь поблагословить тебе і збереже.
Дякую, отче.
Прощавай, чиста та свята ігуменя.
Бувай, кровожерливий язичнику.
Візьми оце.
Буде тобі срібло для хабарів в дорозі.
Бережіть одне одного.
УІЛIГБІ
УІЛБІ. КОРОЛІВСТВО СХІДНОЇ АНГЛІЇ
Ні! Ні!
Дивись, як він підлизується до королівської охорони.
Навіщо це робити, якщо не прагнеш впливу?
Я йому не довіряю.
У минулому він радив мені поступати не по-християнські
по відношенню до інших наслідників.
Ви про первістка, якого ви прогнали, щоб ваш син вигідно одружився?
Я про дітей, яких народили поза священним союзом.
Перший шлюб був законним.
Є священики, які поклянуться на Книзі.
Леді,...
ви обрали дочку лорда Етельгельма,
бо в нього було срібло, важливе для Вессекса.
Ви обрали її, а не ту, котру він кохав, і яка народила йому дітей.
Не можна запрошувати змія до саду
і дивуватись, коли він сповзає за землю.
Хіба я не усунула вас від двору, отче Беокко?
Так, ще одне ваше поспішне рішення.
Нерозумно знаходитись там, де вам не раді.
Та ви чомусь теж тут залишаєтесь.
Може, ми не такі і різні.
Ця злоба не від неї.
Її принизили і вона сповнена горя.
Так.
Це може зробити людиною дріб'язковою.
Я це знаю.
Захопимо землю на півночі, до самого моря.
Побачимо, яке Саксонське королівство найвеличніше.
И хто кому має вклонятись.
МОНАСТИР СВЯТОГО УІЛФРЕДА КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Який саме?
Це не він.
Ось він. Давай.
-Допоможіть! Хто ви?! -Він грішний, отче.
-Вітаю, батько. -Це мій син. Юний Утред.
Я так не звусь. Це ім'я вбивці монахів.
Я хочу повернути тебе до родини.
Церква - моя родина.
Ні, тебе віддали без мого дозволу.
Слава королю Альфреду за це.
Нам час рушати і ти підеш з нами.
-Так? -Так, вирішено.
Зніми жіночу сукню, вдягни оце.
У мене є для тебе подарунок.
Сітрік!
Гарний кінь.
Я не знав, що ти так виріс.
Поїхали з нами у Коккгем, згодом підберемо тобі коня.
Навіщо мені у Коккгем?
Забрати корабель і поплисти на північ.
Відновити наші права первістків.
Забрати втрачене і об’єднати землі.
-Повезу тебе у Беббанбурґ. -Не чув про нього.
-Ти йому не дуже подобаєшся. -Це виховання Альфреда.
Він досі мене мучить.
Здогадуюсь, мене знову проженуть?
Чи я дозволив би? Але побудьте деякий час всередині.
Хочуть, щоб я мовчав.
Мені шкода. Леді Ельсвіта керує де може.
Буду приносити новини, поки вона не заспокоїться.
Ви хороша людина, отець Пірліґ.
Добрий друг мені і Вессексу.
Перш ніж підете,
бути радником короля - то велика честь.
Яка може стати прокляттям.
Іноді я боровся зі своїм сумлінням.
-У вас є моє благословення. -На що?
На усе, заради захисту короля Едварда.
Король стає мудрішим кожного дня, так.
У нього є завдатки чудового керманича.
Але час грає проти вас.
Люди навколо нього честолюбні
і вони не дбають про інтереси короля та його батька, якого ми любили.
Робіть що повинні.
Доволі міцний.
Хіба нам не треба щось більш швидке?
Ми не хутро веземо у Франкію.
Хочеш, щоб Ельфрік дізнався, що ми поруч?
Думаю, ні. Тоді хай буде хутро.
Утреде!
Беокко?
Це не жарт?
Є місце для маленького чолов’яги? Я втік від гніву леді Ельсвіт.
Як і ми усі. Певно, що знайдемо місце для тебе.
Нажаль, у битвах від мене мало користі.
Тобі пощастило, я у відчаї.
Нам потрібно більше елю.
Гільда послала наглянути за мною?
Ні.
Це було цілковито моє рішення.
Ти правий, я дозволив собі постарішати.
Я підгодуюсь їхньою молодістю.
Відновлю себе.
А справжня причина?
До мене дійшли чутки
про викрадення молодого диякона.
Я відчув, що варто...
Допоможеш мені стати кращим батьком.
-Так, це теж. -І?
Сідай у човен з нами.
Яка вам від мене користь?
Навіщо змушуєте робити те, що я не хочу?
Я бачу чоловіка, яким ти станеш, а не хлопця, яким ти є.
Я знаю, як це - відмовлятись від звичного життя.
І я знаю, що зроблю тебе сильнішим.
Може, мою віру випробовують.
-Можливо, це так. -Бачиш це?
Меч мого батька.
А одного дня стане твоїм.
-Це доля. -Не схоже на долю.
Скоріше на кару.
Всядься вже святим задом, Осферте.
-Рушаємо. -Його мутить, коли їде спиною.
Неправда. Люблю бачити, куди пливемо.
На Беббанбурґ!
Підняти вітрила!
Переклад субтитрів: Ольга Тимошенко