EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Efter mange lange og tålmodige år
er jeg rejst mod nord for at indtage min fødselsret.
-Bebbanburg er svækket. -For nu.
Jeg er blevet genforenet med min søn, og vi er begyndt at knytte bånd.
Uhtred, ser du de to munke? De skal til Bebbanburg. Følg efter dem.
Jeg vil gøre mit bedste.
Min livslange ven Beocca har sluttet sig til vor mission.
Du vil hjælpe mig med at være en bedre fader.
Det er en af grundene.
I Mercia har lord Aethelreds anfører Eardwulf søgt at indgå en alliance.
Jeg hørte om en daner, der var villig til at forråde sine egne for penge.
Måske har skæbnen ført os sammen, lord Røvslikker.
Aethelreds fæstning, Aegelesburg, står nu ubevogtet og sårbar tilbage.
I Wessex øges presset på kong Edward for at tage affære.
-Edward, vent ikke længere. -Nu er det nok!
Jeg beslutter, hvordan og hvornår vi besvarer dette angreb.
Og mens sakserne er i vildrede ...
Nu!
... har mine mænd og jeg Bebbanburg inden for rækkevidde.
Men vi er ikke forberedte på, hvad der venter os.
Du har tabt alt ...
... Osbert.
Læg buen fra dig.
Skæbnen betyder alt.
Min faders svaghed førte både jer og mig hertil.
Han kunne ikke holde på sin jord, så jeg udfriede ham af hans elendighed.
Dine mænd. Op mod muren.
Gør det. Hold jer klar.
Af sted!
Bevar kun troen. Din fader har undsluppet værre.
Din fader stjal området fra mig, da jeg var dreng.
Og han lod skotterne hærge det.
Hvis dine mænd skal kalde dig Bebbanburgs sande herre ...
... så fortjen det! Kom herned, og kæmp mod mig som en mand.
Fæstningen er i min magt.
Jeg har ingen grund til at kæmpe mod dig.
Wihtgar! Min herre!
Du kender mig ikke. Jeg var din faders præst.
Jeg kendte hans styrker og svagheder.
Dette fjendskab var hans værk.
Det er blevet afgjort.
Lad os nu slutte fred.
I er fætre. Lad dette blive en ny begyndelse.
Foren jer mod jeres fælles fjende.
Sammen kan I besejre skotterne og sikre jeres jord for børnenes skyld.
For alle sakserne.
Du har tilbragt for lang tid i Winchester, præst.
Og du har glemt folk fra nord. Vi ønsker ikke fred.
Du er fremmed her, Uhtred Ragnarson.
Men jeg er klogere end min fader.
Jeg lader ikke en rival overleve, der kan udfordre min fødselsret ...
... eller min slægt.
Jeg vil dræbe dig, Uhtred.
Men først skal du se din dreng dø.
-Sammen med de tåber, der fulgte dig. -Nej! Finan, læg sværdene.
-Nu! -Dette er enden, Uhtred.
Dit navn vil blive glemt.
Uhtred...
Beocca!
Nej!
Beocca!
Tilbage til båden!
De kom fra porten mod havet. Ødelæg deres båd.
Wihtgar er oppe på fæstningen! De vil sænke båden!
Herre!
Nej, min herre!
Kæmp ikke mod ham. Mændene vil dø, hvis vi ikke flygter nu.
Uhtred, jeg beder dig!
Pas på!
Min herre, vi må flygte! Han er død, kom nu!
Sigt mod deres båd!
Løs fortøjningen! Osferth, løs fortøjningen!
Fyr!
Vi må væk herfra nu!
Stig op i båden!
Vi må væk herfra!
Osferth, skovl vandet ud! Hvor er Uhtred?
-Der er de! -Vi skal væk nu!
Fart på!
-Af sted! -Stig op i båden!
Min herre, vi har ikke tid!
Uhtred, skynd dig! De forsøger at sænke båden!
-Kom nu, fader! -Sæt årerne i vandet!
-Forsigtig! -Træk!
-Skal vi følge efter dem? -Nej.
Han har fejlet. Han holder ikke natten ud.
Træk!
BASERET PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANSERIE
KONGERIGET WESSEX
Hvis vi fortsætter, har vi en chance mod Cnuts hær.
Fader Pyrlig, bringer De nyt fra Mercia? Går Cnut mod Wessex?
Cnut har forladt Aegelesburg og slår lejr nær Tameworthig.
Og Aethelred? Ved vi, hvor han er taget hen?
Aethelred er redet ind i danernes område og hærger East Anglia.
Han har ladet sin jord være uden forsvar
og ladet Cnut ødelægge freden. Hans ærgerrighed er vanvittig.
Og kristne mænd og kvinder i Mercia dør af den grund.
Aethelred er væk, så de vil forvente jeres hjælp.
Cnut har ikke slået lejr for at plyndre.
Han er snedigere, end vi regnede med.
I årevis har han set os bygge fæstninger i Wessex.
Dette angreb har til formål at lokke os frem i det fri,
og Cnut har valgt, hvor slaget skal stå.
Der er bakket terræn nær Tameworthig.
Hvis han venter der, og vi kommer, vil han besejre os.
Vi må kæmpe mod ham.
-Mercia brænder som en fjært i flammer. -Det er Aethelreds ansvar.
Min konge.
Vi har ventet længe nok. Hvornår rider I?
Mit folk lider, Edward. Mænd, der ofte har kæmpet med Wessex.
Ja, men I beder mig risikere ti af Wessex' sønner for at redde ti af Mercias.
De er mit folk.
Jeg sender dem ikke i døden, mens Cnut vælger, hvor slaget skal stå.
-Og jeres forpligtelser mod de allierede? -Jeg er konge af Wessex.
Jeg må beskytte det.
Din fader blev kronet konge af Wessex,
men han søgte altid at forene de kristne.
I ånden var han alle saksernes konge.
Min fader er her ikke.
Aethelred må vende tilbage.
Fader Pyrlig, send budbringere ud efter ham.
Steapa gør garden klar.
Når vore hære er forenet, skal vi stå sammen mod Cnut.
Når Aethelred kommer tilbage, vil der intet Mercia være at forsvare.
-Er det dit valg? -Ja.
-Og du skal ikke modsige mig. -Edward!
Forbliver ealdormændene i Aegelesburg?
-Dem, der ikke blev dræbt. -Aethelflaed.
Edward forråder sin faders minde.
Han tænker blot på Wessex. Min fader ville måske gøre det samme.
Aldrig. Jeg er mercianer.
Jeg blev gift med Alfred for at forene de to kongeriger,
som du blev gift med Aethelred.
Hvis Mercia falder, står Wessex alene mod danerne.
Jeg må tænke på Mercia, ikke Wessex.
Hvis der er noget at stille op, må jeg gøre det.
Jeg må drage til Aegelesburg og samle de mercianske fyrder.
Edward vil se det som trods. Forræderi.
Edward er ikke min konge.
Og du vil stille dig i vejen for danerne?
Aethelflaed, du er et mål. Du vil blive dræbt.
Eller taget som gidsel. Og ikke for første gang.
Ingen andre kan tage af sted.
Fortæl intet til Edward, før jeg har forladt Winchester.
Lov mig det.
Så må du vælge et sted at samle fyrderne.
Der findes en dal i Tettenhall, hvor en mindre hær kunne have en chance.
Der må du tvinge danerne til at kæmpe.
Fyrderne vil ikke være nok. Jeg får brug for Edwards støtte.
Når du er væk, taler jeg med ham.
Din broder vil ikke svigte dig. Edward skal nok stille op.
KONGERIGET MERCIA
Hvad har du til mig, Bjorgulf?
Hovedet af en sakserlort.
Endnu en landsby brænder i Mercia.
Lugten af sakserblod gør vore krigere hårde før slaget!
Det gælder vel ikke din pik?
KONGERIGET EAST ANGLIA
Jeg kan ikke gøre andet end spille hans hore.
Han vil klæde mig på og gøre mig til sin ejendom.
Jeg afskyr den mand.
Kom med mig. Jeg har nyt, der vil opmuntre kongen.
Jeg gav dig en gave. Hvorfor går du ikke med den?
Er jeg ikke smuk nok uden den?
På overfladen.
Hvad vil De?
Til jer, herre konge.
Flået ud af hænderne på en grim dane ved navn Ulf.
Vi har indtaget Lindcylne. Rygtet vil sprede sig.
Og Edward vil høre det.
Han vil høre, at jeres kongerige vokser sig større end Wessex.
At I har taget, hvad Alfred aldrig magtede.
Mens Edward fremstår som en svagelig og spag dreng.
De har gjort det godt, Eardwulf. De vil blive belønnet.
Jeg ønsker blot at bibeholde ledelsen over jeres hære.
Og at genoprette min families navn.
At ophæve jeres dekret om, at hver generation fødes til unåde.
Indtag hele East Anglia, og jeg vil overveje det.
I er gavmild, herre konge.
Min broder og jeg trækker os tilbage og beder for jeres hurtige sejr.
De kan gå.
For nu.
Min herre?
Uhtred, mændene er trætte og sultne.
Der findes intet her. Vi må videre.
Hvor skal vi drage hen?
Et sted, hvor der er en arne.
En kro eller et horehus. Det kunne hjælpe på humøret.
Jeg må tage tilbage og hente hans lig.
Nej, Uhtred. Tænk ikke på det. At hente hans lig betyder intet nu.
Hans rejse i denne verden er til ende.
Han ligger blandt tyve og forrædere.
Hans plads er ved Thyra, hvor hans frænder kan sørge.
I stedet lod jeg ham dø blandt fremmede.
Jeg har mistet hele min familie.
Beocca var der altid.
Det eneste bestandige.
Uden Beocca har jeg intet hjem.
-Hans død er mit ansvar. Jeg svigtede ham. -Nej.
-Velsignet være du, Sihtric. -Vær velsignet.
-Hvor er Uhtred? -Han vandrer alene.
Jeg frygter, hans ånd er knækket.
Den dag, Uhtred er knækket, er den dag, du får hår dernede, Osferth.
Det sker aldrig.
Han har mistet en frænde og sørger.
Det gør vi alle.
Han sagde, vi skulle drage sydpå igen.
Kom nu. Vi får brug for heste og proviant til vores færd.
Køb, hvad du kan.
Der ligger en landsby over bakkedraget. Brug ikke det hele på kvinder.
Frigga, sig, at jeg ikke tager fejl.
At forbandelsen er hævet.
Han vokser inden i mig.
-Noget nyt om saksernes hære? -Ikke endnu.
Vi brænder hver en landsby i Mercia, indtil Edward kommer for at kæmpe.
Der er en grænse for, hvor megen lidelse han kan tillade de kristne at bære.
Og den vil vi overskride.
-Dine sønner burde se det. -Haesten passer på dem.
Mine børn vil arve det hele.
Og jeg vil slagte Edwards og Aethelreds hære her.
Når kongerne er døde, skal vi sidde sammen på Alfreds trone.
Det er mit løfte til dig.
Gør det for Ragnar. Vi gør det til minde om ham.
For Ragnar.
Lady Aelswith.
Lord Aethelhelm.
Har du hørt det? Cnut brænder byer fra Tofeceaster til Fagranford.
Han skænder vore helligdomme og slagter vore præster.
At jeg venter, betyder ikke, at jeg ikke kerer mig om det.
-Edward, lad mig... -Frue.
Ja?
Min datter besøgte nonneklosteret i dag.
Sagde De ikke, at lady Aethelred var taget dertil for at tænke?
Jo, det er hun.
Så har hun ført Dem på vildspor. Hun er der ikke.
Jeg var bekymret på Deres søsters vegne
og bad Steapa forhøre sig yderligere.
Hun blev set forlade Winchester.
Hvor er Aethelflaed?
Moder!
Hvor er hun?
Hun er draget til Mercia.
Det kan ikke være sandt.
Jeg beklager, Edward, men hvad kunne jeg gøre?
Jeg er fra Mercia. Ligeså er Aethelflaed gennem sit ægteskab.
Vi kunne ikke lade folket dø.
Hun trodsede mig, og du trodser mig.
Jeg ønsker blot at lede dig til at følge den kristne sti som din fader.
Tror du ikke, jeg frygter min gud?
Jeg ved, du er rettroende.
Men kongens byrde er tung at bære.
Jeg har erfaring, som jeg kan dele.
Jeg har fortalt, at vi skal kæmpe mod Cnut på vore præmisser,
når vi er klar og har bedst chance for at sejre.
Nu er Aethelflaed gået direkte i Cnuts fælde.
Hun sætter Wessex' mænd og alle de kristne riger i fare!
Jeg forlanger, at du kalder hende tilbage. Du skal udvise din konge loyalitet.
Jeg kan ikke sværge loyalitet mod en plan, der er misforstået.
Aethelflaed samler de mercianske fyrder i Tettenhall.
Du må slutte dig til hende.
Herrre, tilgiv mig mine synder, som alle er alvorlige.
Alle gudsfrygtige ved, at din vilje vil ske, og at mennesket...
Hold inde med det nonsens.
Jeg beder for fader Beocca.
-Lad fader Beoccas sjæl stige til himmels. -Rejs dig op.
Tror du, han har brug for dine ord? Skulle jeg have brug for dem?
Jeg ved, du klandrer mig for hans død.
Jeg har hørt, at din gud er nådig.
Hvor er han?
Jeg har aldrig set ham.
Det er ikke min gud, du hader, men at jeg ikke er dig.
Alt vel?
Han vil ikke kendes ved mig. Jeg tager tilbage til kirken.
Er det det, du ønsker? At stikke af?
Jeg minder ham om hans nederlag ...
... og om fader Beoccas offer.
Ungdommens blindhed.
Uhtred er en kriger og en fader.
Han skulle redde dig, men magtede det ikke. Det nager ham.
Måske som kriger, men ikke som fader.
-Han har aldrig været en fader. -Fordi han var fraværende?
Ved du, hvor mange slag han har udkæmpet?
Hvor ofte, han har svoret eder og sat sit liv på spil
for dine kristne konger på bekostning af sin egen velfærd?
Jeg mødte din fader som slave, da vi intet ejede.
Og nu ser du på, hvad du savner. Ikke hvad han har givet andre.
Han kæmper for Bebbanburg. Ikke for sig selv, men for din skyld.
Du skal have, hvad han aldrig selv fik.
Jeg lover dig, at han er en storslået mand.
Og hans blod løber i dine årer.
Du burde være stolt over at følge ham.
Mændene kan ikke fortsætte med at gå gennem vildnisset.
De har brug for sølv.
Vi får mulighed for at tjene det. Vi er krigere.
Der er altid slag at udkæmpe.
Så har de brug for en herre, der kan lede dem i slaget uden frygt.
Jeg er træt.
Mit omdømme er på retræte.
Mændene regner med dig.
Jeg ved, hvad du laver, Finan. Og jeg ved, hvad du fortæller dem.
Jeg er færdig med at kæmpe.
Jeg troede, at min skæbne var at vende hjem.
Det lykkedes ikke.
Jeg har mistet min jord.
Jeg har mistet mit navn.
Jeg kan ikke længere kalde mig Uhtred af Bebbanburg.
Jeg er intet.
Hvis mændene vil forlade mig, bør du lade dem gå.
Jeg er ikke længere deres herre.
-Er der nyt om Aethelflaed? -Nej.
Hun tvinger mig.
Det er ikke den vision for England, jeg svor at forsvare.
Men hændelserne kunne være til jeres fordel.
Og tjene jeres faders vision.
Lad Mercias herre vende hjem for at forsvare sin kone og sin jord.
Aethelred skulle have 400 mænd i East Anglia. Langt færre end Cnut.
Så vil slaget fjerne problemet med kong Aethelred.
Når Aethelred er væk,
vil I besejre Cnut og forene kongerigerne.
Edward vil indfri Alfreds drøm.
Ved at ofre Mercia?
Og min søster?
Jeres fader vidste, at det ville have sin pris at forene kongerigerne.
Og jeres søster har selv valgt sin skæbne.
Beocca ville ikke ønske at se dig sulte eller være knust af sorg.
Han holdt om mig på værnet,
mens jarl Ragnar red til Bebbanburg med min broders hoved.
Da min fader kaldte mig Uhtred i stedet for ham
og bød mig at dø for Bebbanburg ...
... var Beocca ved min side.
Han lagde mig i vandet for at døbe mig.
Han holdt mig nede så længe, at jeg nær druknede,
mens han bad til sin gud.
Han reddede mit liv, da jeg var dreng ...
... og da jeg var mand. Mange gange.
Han var som en fader.
Det skal nok gå.
Han har ingen grav. Intet sted velsignet af hans gud.
Han er hos Gud nu.
Og hos din søster. Han har fundet fred.
Han ville blive rørt over din sorg herude i ingenmandsland.
Men var han her nu, ville han sige, at dette ikke er slutningen.
Vi vil samle flere mænd.
Vi vender tilbage med en hær og slår portene ned.
Ja.
Hvad fører Dem hid?
Jeg kommer fra Wessex med bud fra kong Edward.
Lad mig høre.
Jeg må udelukkende give beskeden til lord Aethelred.
Jeg er anfører for kongens garde.
De må have hørt om kongen og hans iltre temperament.
Han vil ikke forstyrres, så hvis De vil tage chancen ...
Cnuts hære har angrebet Mercia.
Herrens slot er faldet.
Mercias hjerte er borte.
Har de taget alt?
Danere.
-Det er Haesten. -Hvor skal han hen?
Han er blandt sine egne. Han ønsker ikke at kæmpe.
Uhtred Ragnarson?
Jeg syntes nok, jeg lugtede råd i luften.
Vi bør dræbe ham nu, hvor vi har chancen.
Jeg har fået nok af at kæmpe mod danere, selv væsler som Haesten.
Uhtred og hans kønne flok.
De ser ud til at være triste og langt hjemmefra.
-Hvorfor? -Det angår ikke dig, Haesten.
Lad os passere, og du kan beholde dit hoved.
Du rider vel ud for at redde lady Aethelflaed igen.
Fortsæt, hvis du vil, Uhtred.
Skæbnen lader til at have ført os sammen igen.
Dine mænd ligner mølædte hunde, der savner kød, og vi har rigeligt.
Vi slår lejr her i aften.
Slut jer til os.
Haestens mænd siger, at Cnut og Brida har angrebet Mercia.
Jeg vidste, de ikke sejlede til Irland.
-Edward og Aethelred har brug for os nu. -Jeg skylder dem intet.
Og Aethelflaed?
-Det er sandt. Jeg frygter for hendes liv. -Uhtred.
Slut dig til mig.
Det rygtedes, at du drog mod nord for at genindtage din jord.
Sidder du her med halen mellem benene?
Vi hører, at danerne er draget i krig, men du leger barnepige.
Har de skåret kuglerne af dig?
Hvad kan jeg sige? Jeg er et familiemenneske.
Jeg kan ikke se din fede hustru.
-Hun er død. -Er det sandt?
Som du ved, ønskede jeg selv at indtage Mercia og Wessex.
Men det gik ikke godt for mig.
Og nu, som dig, Uhtred, vil jeg bare have en kvinde at pule
og et stykke jord, jeg kan kalde mit.
Jeg havde begge dele. Skade og Beamfleot.
Indtil du tog dem fra mig.
Hvordan har Aethelflaed det?
Ifølge min erfaring har kællingen aldrig vidst, hvornår hun skulle stoppe.
Hun vil uden tvivl ride i kamp mod Cnut
med sin tåbelige mand og sin kønne broder.
Og du har altid været der til at redde hende.
Men ikke denne gang.
-Hun har ikke brug for mig. -Det er ikke, hvad jeg har hørt.
Hvordan går det med hende? I sengen.
Hun hyler vel som en fed gris?
Jamen dog. Vi sad lige så hyggeligt og spiste.
Jeg ville skære halsen over på hende, efter jeg havde redet hende.
Vent. Hun er for brugt til at kæmpe over.
Nu dræber jeg dig.
Vent. Jeg har noget at give dig.
Navnet på manden, der dræbte Ragnar.
-Aethelwold. -Nej.
Han holdt kniven, men en anden hviskede gift i hans øre.
Lad mig leve, og jeg fortæller, hvem der beordrede det.
Tal.
Cnut.
Han ønskede at lede danerne,
og han ville have Ragnars kvinde, som engang var din.
Han fortalte Aethelwold, at Ragnar ville dræbe ham.
Han førte knivsbladet
ind i Ragnars hjerte.
De er Cnuts sønner.
Du kan gå.
Lad Cnuts horeunger blive her.
Jeg er træt af de rødhårede unger.
Tag dem bare.
-Men Cnut vil høre om det. -Forsvind!
Finan.
-Min herre? -Bind dem.
-Kom her. -Nej!
Kors!
Nej, hvor skal du hen?
Cnuts sønner?
Jeg troede ikke, du ville deltage i denne krig.
Broder?
-Hvad har du gjort? -Ellers ville alt være tabt.
Rytteren kom fra Wessex. Edward sender besked til Aethelred.
Cnut sejlede ikke til Irland.
Danerne har plyndret Aegelesburg og indtaget Mercia.
-Du blev altså narret. -Haesten gav mig falsk information.
Aethelred lod Mercia være ubeskyttet på mit råd.
Nu ved du, hvorfor han intet må vide.
Hvis Aethelred mister Mercia, mister vi vor position.
Tror du ikke, jeg ved det?
Tror du, jeg holder ud at vende tilbage til intet?
Men det er til vor fordel at udskyde vor tilbagevenden.
Hvis lady Aethelflaed stiller sig i vejen for danerne,
vil der være en mulighed for dig.
Jeg vil ikke have en mand, der engang var konge.
Fortæl Aethelred sandheden. Få ham til at forsvare sit kongerige.
Hvis jeg gør det, dræber han mig.
Jeg vil forsøge at gøre ham mildere stemt.
Lad os være i fred.
Vær forsigtig.
Som dig ...
... er jeg træt af at træde varsomt.
Hvad gør du med drengene?
Vi fører dem til Aethelflaed i Mercia.
Jeg så dig ride fra Winchester ...
... før du kæmpede i slaget ved Fearnham.
Det kan jeg godt huske.
Din moder var der.
Det var sidste gang, jeg så hende.
Jeg ser hende stadig.
I mine drømme.
Gisela.
Men så vågner jeg, og hun er væk igen.
Jeg føler det samme tab.
Hver eneste dag.
Jeg spurgte hende, hvorfor du forlod os.
Hun sagde, at du måtte kæmpe, fordi du troede på en sag.
Ikke for Gud eller guderne ...
... eller for sakserne eller danerne.
Men for at passe på dem, du elskede.
Hun sagde, at derfor var du stærk, når andre bukkede under
og kunne fortsætte, når alle sagde, at alt håb var ude.
Derfor elsker disse mænd dig
og vil følge dig, hvor du end går hen.
Ligeså vil jeg.
KONGERIGET MERCIA
Creoda.
Lady Aethelflaed.
Hvor mange er der tilbage?
Hvor er kongen?
Vi finder mad til jer.
Led efter overlevende og bring dem hertil.
Vi bør ikke blive her. Danerne kan vende tilbage.
Jeg ved det godt.
Jeg har hidkaldt de mercianske fyrder. De marcherer mod Tettanhall.
Cnut skal bøde for dette blodbad.
Min mand værdsatte loyalitet.
Jeg har været loyal.
-Så vidt jeg husker. -Men han var også praktisk.
Hvis han så et menneske træffe et forkert valg,
sørgede han for at rette op på det.
Edwards herredømme i Wessex er sårbart,
og kongen har ladet Mercia stå ubeskyttet.
Wessex har brug for vor beskyttelse
og alle vore kristne allieredes støtte.
Bring en besked til den walisiske kong Hywel.
De tilhører Edwards slægt.
Hvis jeg ikke adlyder, bliver jeg klynget op på markedet.
Jeg ved, hvad jeg beder om.
Men De har svoret en ed til Gud, fader.
Til hvilken nytte er Deres liv, hvis De ikke lystrer deres samvittighed
på grund af frygt for en mands hævn?
De og jeg må beskytte troen, fader Pyrlig.
Aethelflaed forventer en hær.
Vi må stille op med en.
Lady Aethelflaed er altså vendt tilbage til Mercia?
Tror du, hun er alene?
I så fald vil de øvrige saksere ikke være langt bag hende.
Fang hende, og vi vil bestemme.
Find Aethelflaed, og bring hende til mig.
Ryttere!
Væk lady Aethelflaed nu.
Uhtred!
Hvad laver du her?
Hjælp drengene ned fra hestene.
Hvorfor er du ikke på Bebbanburg? Hvad er der sket?
Hvor er garden?
Du har set, hvad vi har. Uhtred, hvem er drengene?
Du bør ikke være her uden en garde.
Skulle jeg hellere pynte op i Edwards palads?
Jeg hører hjemme i Mercia.
Hvad har du gjort?
De er Cnuts arvinger.
Cnut vil høre om det og komme efter dig.
Du må sende drengene ud til dine hære. Hvor er de?
Aethelred er i East Anglia med sine mænd. Jeg har sendt fyrderne til Tettenhall.
Edward vil mødes med os der, og vi vil hidkalde Cnut til kamp.
Du har sat dig selv i fare.
Jeg ved ikke, om Aethelred kommer, og jeg måtte tvinge Edward.
Du bør ikke være her ubeskyttet. Finan. Vi rejser ved morgengry.
Aldhelm, gør de overlevende klar. Vi drager til Tettenhall ved daggry.
Alle skal holde udsyn.
Indtag jeres pladser!
Alle mand op på værnet!
Hvad skete der ved Bebbanburg?
Tekster af: Torben Grønbæk Jensen