ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Після довгих років очікування
я попрямував на північ, щоб повернути своє за народженням.
-То Беббанбурґ ослаблений? -Поки що.
Я возз'єднався із сином, і ми почали налагоджувати стосунки.
Утреде, бачиш тих двох ченців?
Їдуть до Беббанбурґа. Стеж за ними.
Зроблю все, що треба.
Мій друг крізь усе життя Беокка приєднався до нас у цій місії.
Ти прийшов навчити мене бути кращим батьком.
Так і є.
У Мерсії головнокомандувач армії Етельреда лорд Едвульф прагнув укласти союз.
Чув, тут є данець, який хоче зрадити своїх родичів заради грошей.
Може, нам судилося працювати разом...
Лорде Погань.
Етельред залишив свою фортецю Ельсбург беззахисною й вразливою.
У Вессексі все сильніше тиснуть на короля Едварда, щоб той втрутився.
-Едварде, ти не маєш зволікати. -Досить!
Я вирішуватиму, як і коли відповідати на цю образу!
Поки саксонці в сум'ятті...
Пішли, хутко!
...я зі своїми людьми наблизився впритул до Беббанбурґа.
Але ми не готові до того, що на нас чекає далі.
Ти втратив усе...
Осберте.
Опусти лук.
Усе залежить від долі!
Слабкість мого батька привела мене сюди, як і тебе.
Він не зміг втримати ці землі, тож я позбавив його страждань.
Твої люди - до стіни.
Пішли. Будьте готові.
Ворушіться!
Май віру. Твій батько й з гіршого вибирався.
Твій батько вкрав ці землі у мене, коли я був хлопцем!
Він дозволив шотландцям спустошити їх!
Як хочеш, щоб тебе називали справжнім лордом Беббанбурґа...
Заслужи це!
Спускайся й бийся зі мною, як чоловік!
Фортеця моя!
Мені не потрібно битися з тобою.
Віхтгар! Лорде!
Ти не знаєш мене. Я був священиком твого батька.
Я знав його сильні сторони й недоліки.
Ця ворожнеча - його рук справа!
Ти поклав цьому кінець!
Тепер давай укладемо мир.
Ви кузени! Нехай це стане новим початком.
Об'єднайтеся проти спільного ворога.
Разом ви здолаєте шотландців,
збережете землі заради ваших дітей.
Заради всіх саксонців.
Ти надто довго провів у Вінчестері, ченцю.
Ти забув, що таке північ. Ми не шукаємо миру.
Ти тут чужинець, Утреде Раґнарсоне.
Але я мудріший за мого батька.
Я не залишу суперника живим, щоб він оскаржував моє право за народженням,
або мій родовід.
Я вб'ю тебе, Утреде.
Але спочатку...
-Ти побачиш, як помре твій хлопець. -Ні!
І всі дурні, що пішли за тобою на смерть.
Не треба! Фінане, кидайте мечі!
Зараз!
Це кінець, Утреде.
Твоє ім'я буде забуто.
Утреде...
Беокко!
Ні!
Беокко!
До корабля!
Вони прийшли з моря. Знищити їхній корабель!
Віхтгар на стінах! Вони намагаються потопити корабель!
Лорде!
Ні, лорде! Ні!
Вам його не забрати. Усі загинуть, якщо ви зараз не підете.
Утреде, прошу!
Обережно!
Лорде, час іти! Лорде, він мертвий! Ходімо!
Цільтеся в їхній корабель!
Відшвартуйте корабель! Осферте, відшвартовуйся!
Відпускаю!
Треба швидко відпливати!
Сідайте в човен!
Треба забиратися звідси!
-Осферте, вичерпуй воду! -Де Утред?
-Вони там! -Треба відпливати!
Пливемо!
-Пливемо! -Сідайте в човен!
Лорде! Немає часу!
Утреде, швидше! Вони спробують потопити човен бастарда!
-Давай, батьку! -Готовте весла!
-Поволі! -Гребіть!
-Поженемося за ними? -Ні.
Він схибив.
До світанку не дотягне.
Гребіть!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР
КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Якщо зробимо це,
у нас з'явиться шанс встояти проти армії Кнута.
Отче Пірліґу, чи є новини з Мерсії? Кнут іде на Вессекс?
Кнут залишив Еґельсбурґ і зараз біля Тамвортігу.
А Етельред? Ми знаємо, де він подівся?
Етельред подався на данську територію й спустошує Східну Англію.
Залишив свої землі беззахисними
й дозволив Кнуту порушити мир. У нього хворі амбіції.
А християнські чоловіки й жінки в Мерсії вмирають за це.
Етельреда нема, люди очікують на вашу допомогу, лорде.
Кнут розбив табір у Тамвортігу не для грабування.
Він розумніший, ніж ми думали.
Роками він спостерігав, як ми будуємо укріплення у Вессексі.
Цей напад - провокація, щоб витягти нас на відкритий простір.
Кнут обрав місце, де збирається дати бій.
Це височина біля Тамвортігу.
Якщо він чекатиме там, а ми підемо на нього, він нас переможе.
Ми маємо його здолати, лорде королю.
-Мерсія палає, наче смолоскип. -Це відповідальність Етельреда.
Пане королю.
Ми вже і так довго це відкладали. Коли виступатимемо?
Мої люди страждають, Едварде, ті, що багато разів билися за Вессекс.
Я це знаю!
Ви просите ризикувати десятьма синами Вессексу заради десяти синів Мерсії.
Це мої люди.
Я не відправлю їх на вірну смерть, доки Кнут диктує умови битви!
-А обов'язок перед союзниками, мілорде? -Я король Вессексу.
Я присягнувся захищати його.
Твій батько був королем Вессексу,
але він завжди прагнув об'єднання християнського народу.
За духом він був королем усіх саксонців.
Мого батька тут немає.
Етельред має повернутися.
Отче Пірліґу, відправте посланця його знайти.
Стеапа підготує нашу гвардію.
Коли наші армії об'єднаються, ми разом підемо на Кнута.
До того часу, як Етельред повернеться, Мерсії вже не буде.
Це твоє рішення?
Так.
Ти не сперечатимешся.
Едварде!
Олдермени залишилися в Ельсбурзі?
-Ті, яких не вбито під час нападу. -Етельфледо...
Едвард зраджує пам'ять свого батька.
Він діє в інтересах Вессексу. Може, батько вчинив би так само.
Ніколи!
Я мерсійка.
Я вийшла за Альфреда, щоб зв'язати два королівства,
як і ти за Етельреда.
Якщо Мерсія не встоїть, тоді Вессекс залишиться один проти данців.
Тепер мій обов'язок захищати Мерсію, а не Вессекс.
Якщо я щось можу, я мушу це зробити.
Я поїду до Ельсбурга, щоб скликати мерсійські фірди.
Едвард вважатиме це непокорою, навіть зрадою.
Едвард не мій король.
Ти станеш на шляху данців?
Етельфледо, ти - мішень!
Тебе вб'ють...
Або візьмуть у полон заради викупу. Це ж не вперше!
Більше їхати нікому.
Не кажи Едварду, поки я не залишу Вінчестер.
Пообіцяй мені.
Тоді ти маєш обрати місце, де зібрати фірди.
Є долина в Теттенголлі, де у невеликого війська є шанс.
Саме там треба змусити битися данців.
Фірдів буде недостатньо.
Нам потрібна допомога Едварда.
Коли ти поїдеш, я поговорю з ним.
Твій брат тебе не покине.
Едвард буде там.
ТАМВОРТІГ
ТАМВОРТ КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Що в тебе для мене, Бьоргульф?
Голова саксонського засранця.
Тож у Мерсії горить чергове село!
Запах саксонської крові піднімає бойовий дух наших воїнів!
Сподіваюся, що не твій член.
ЛІНА
КІНГС-ЛІНН
КОРОЛІВСТВО СХІДНА АНГЛІЯ
У мене немає вибору, як лише грати роль його шльондри.
Він хоче одягти мене, щоб зробити своїм майном.
Присягаюся, я ненавиджу його.
Пішли зі мною. У мене є новини, які піднімуть настрій короля.
Я зробив тобі подарунок. Чому ти не одягнула його?
Без нього я недостатньо вродлива?
Назовні.
Що ти хочеш?
Для вас, пане королю.
Вирваний з рук потворного данця на ім'я Ульф.
Ми взяли Ліндкільн. Поповзуть чутки.
І Едвард це почує.
Він почує, що ваше королівство стає більшим за Вессекс.
Ви взяли те, що не зміг Альфред.
А Едвард виглядає слабким, боязким хлопчиськом.
Добре попрацював, Ердвульфе.
Тебе нагородять.
Я прошу лише залишити мене командувачем ваших армій.
І відновити ім'я своєї сім'ї
скасуванням вашого наказу, що кожне покоління народжується в ганьбі.
Візьми всю Східну Англію, і я подумаю.
Ви великодушні, пане королю.
Ми з братом помолимося за вашу швидку перемогу.
Можете йти.
Поки що.
Лорде?
Утреде, люди втомилися й хочуть їсти.
Тут нічого немає. Треба рушати далі.
Куди нам іти?
Туди, де є вогнище,
пивна або бордель, щоб підняти дух.
Я маю повернутися й забрати його тіло.
Ні, Утреде, ти не можеш.
Тепер це нічого не значить.
Його подорож на цьому світі скінчилася.
Його покинуто зі злодіями й зрадниками!
Він має лежати поряд із Турою, де друзі можуть його оплакати.
Натомість я дав йому померти серед чужинців.
Я втратив усю свою сім'ю, яку мав.
Беокка був завжди зі мною...
Єдиний незмінний.
Без Беокки у мене немає дому.
Його смерть на моїх руках, я його підвів.
Ні.
Благослови тебе Бог, Сітріку.
І тебе.
Де Утред?
На самоті.
Боюся, його дух зломлено.
Дух Утреда буде зломлено тоді, коли в тебе в паху почне рости волосся, Осферте.
Цього не буде.
Він втратив друга і горює.
Як і всі ми.
Він сказав, нам треба повертатися на південь.
Ну ж бо, нам потрібні коні й провізія в подорож.
Купи, що зможеш.
За хребтом є село. Не витрать усе на жінок.
Фрігго, скажи мені, що я не обманююсь.
Що прокляття знято.
Він зростає в мені.
-Щось чути про саксонські армії? -Поки ні.
Ми спалимо кожне село в Мерсії, доки Едвард не прийде битися.
Є межа стражданням, яку сопливий король
дасть витримати своїм християнам.
Ми перетнемо цю межу.
-Твої сини мають це побачити. -Гестен триматиме їх в безпеці.
Мої діти усе успадкують.
Я знищу армії Едварда й Етельреда тут.
А коли королі помруть, ми разом сидітимемо на троні Альфреда.
Це я тобі обіцяю.
Зроби це за Раґнара.
Ми робимо це в пам'ять про нього.
За Раґнара.
Леді Ельсвіто.
Лорде Етельгельме.
Чули? Кнут спалює села від Тофчестера до Фагренфорду.
Він оскверняє наші святі місця й вирізує священиків.
Те, що я очікую на слушний момент, не означає, що мені байдуже.
-Едварде, я маю сказати... -Леді.
Так.
Моя дочка була в монастирі сьогодні.
Ви сказали, леді Етельфледа усамітнилася там для роздумів?
Саме так.
Тоді вона вас обдурила.
Її там немає.
Я турбувався за вашу сестру...
І попросив Стеапу дізнатися про неї.
Люди бачили, як леді покидає Вінчестер.
Де Етельфледа?
Мамо!
Куди вона поїхала?
Вона поїхала до Мерсії.
Цього не може бути.
Пробач, Едварде, але що мені було робити?
Я з Мерсії.
І Етельфледа також, за шлюбом.
Ми не можемо залишити людей помирати.
Вона ослухалася мене, і ти теж.
Я лише хочу направити тебе на путь християнства, як направляла твого батька.
Думаєш, я не богобоязкий?
Я знаю, у тебе справжня віра.
Але тягар королівської корони важкий.
У мене є досвід, Едварде. Я можу поділитися ним.
Я сказав, що ми битимемося з Кнутом на наших умовах,
коли будемо готові й матимемо найкращий шанс перемогти.
Тепер Етельфледа іде прямісінько в пастку Кнута.
Вона ставить під загрозу всіх у Вессексі й християнському світі!
Я вимагаю, щоб ти її повернула.
Ти виявиш вірність королю.
Я не можу клястися у вірності людині з таким безглуздим планом.
Етельфледа збере мерсійські фірди в Теттенголлі.
Ти маєш приєднатися до неї.
Господи, прости мені мої гріхи, бо всі вони тяжкі.
Усі, хто богобоязкі, знають, що то твоя воля і що людина...
Припини цю маячню.
Я молюся за отця Беокку.
Будь ласка, прийми душу отця Беокки на небесах.
Підводься!
Думаєш, йому потрібні твої слова? Думаєш, мені потрібні?
Ти звинувачуєш мене в його смерті.
Казали, ваш Бог милосердний...
Де він?
Я його не бачив.
Не мого Бога ти ненавидиш...
А той факт, що я не ти.
Все гаразд?
Я йому не потрібен! Я повернуся до церкви.
Ти цього хочеш? Втекти?
Я нагадую йому про його поразку...
І про жертву отця Беокки.
Сліпота юності.
Утред - воїн і батько.
Він мав врятувати тебе, але не міг. Ось що його бентежить.
Як воїна - можливо, але не як батька.
-Він ніколи не був батьком. -Бо не був поруч?
Знаєш, скільки битв він пережив?
Скільки разів присягав і ризикував життям
заради твоїх християнських королів ціною своїх сподівань?
Я зустрів твого батька рабом, коли в нас нічого не було.
Ти бачиш лише, чого тобі бракує, а не те, що він віддав іншим.
Він бореться за Беббанбурґ не для себе, а для тебе...
Щоб дати тобі спадщину, якої сам ніколи не мав.
Присягаюся...
Він велика людина.
І його кров тече в тобі.
Ти маєш пишатися, що слідуєш за ним.
Люди більше не можуть просто тинятися лісами.
Їм потрібне срібло.
У нас буде нагода заробити його. Ми воїни.
Завжди знайдуться битви.
Щоб битися людям потрібен володар, хто поведе в бій, не вагаючись.
Я втомився.
Моя репутація згасає.
Ці люди залежать від тебе.
Я знаю, що ти робиш, Фінане. Я знаю, що ти їм кажеш.
Я закінчив із битвами.
Я думав, моя доля - повернутися додому.
Але ні.
Я втратив землі.
Я втратив своє ім'я.
Я більше не можу зватися Утредом із Беббанбурґа.
Я ніщо.
Якщо люди хочуть мене покинути, відпусти їх.
Я більше не можу бути їхнім володарем.
Є новини про Етельфледу?
Ні.
Вона змушує мене діяти.
Не такою має бути доля Англії, яку я клявся захищати.
Усе ж ці події можуть бути вам на користь.
І слугувати справі вашого батька.
Дозвольте лорду Мерсії повернутися для захисту дружини й земель.
У Етельреда 400 воїнів у Східній Англії, їм не здолати Кнута.
Тоді битва вирішить проблему короля Етельреда.
Коли Етельреда не стане,
ви переможете Кнута
і об'єднаєте королівства.
Едвард здійснить мрію Альфреда.
Пожертвувавши Мерсією?
І моєю сестрою?
Ваш батько знав, що об'єднання королівств матиме свою ціну.
А ваша сестра обрала свою власну долю.
Беокка не хотів би, щоб ти голодував або був вбитий горем.
Він утримав мене на стіні,
коли ярл Раґнар увійшов у Беббанбурґ з головою мого брата.
Коли батько назвав мене Утредом замість себе
і наказав померти за Беббанбурґ,
Беокка був поруч.
Він занурив мене у воду, щоб хрестити.
Тримав мене під водою так довго, що я ледве не втопився,
поки він молився своєму Богу.
Він рятував мене багато разів
коли я був і хлопчиком, і чоловіком.
Він був як батько.
Гей, усе добре.
У нього немає могили, немає місця, благословенного його богом.
Тепер він із Богом.
І з твоєю сестрою. Він спочиває в мирі.
Він був би зворушений, що ти сумуєш за ним казна-де.
Але якби він був тут, то сказав би, що це не кінець.
Ми зберемо більше людей.
Ми повернемося з армією й прорвемося крізь ворота.
Так.
Що привело тебе сюди?
Я їду з Вессексу з посланням від короля Едварда.
Можеш сказати мені.
У мене наказ передати його лише лорду Етельреду особисто.
Я командую гвардією короля.
Ти ж чув розповіді про короля і його неврівноважений темперамент.
Кажу тобі, він не хоче, щоб його турбували, але якщо хочеш спробувати...
Армія Кнута напала на Мерсію.
Маєток лорда пав.
Серце Мерсії втрачено.
Вони взяли все?
Данці.
Це Гестен.
Куди він їде?
Він з ріднею. Битися не схоче.
Утреде Раґнарсоне!
Щось, думаю, запахло гниллю в повітрі!
Убити його зараз, лорде, поки є шанс?
З мене досить бійок із данцями, навіть такими поганцями, як Гестен.
Утред і його милі хлопчики...
Такі сумні й так далеко від дому.
-Чому? -Тебе це не стосується, Гестене.
Дай нам пройти, і я не відріжу тобі голову.
Гадаю, ти знову їдеш рятувати леді Етельфледу.
Їдь далі, якщо хочеш, Утреде.
Схоже, доля знову нас звела.
Твої люди - як побиті собаки, що хочуть м'яса, а в мене його повно.
Ми розбиваємо табір на ніч.
Приєднуйтеся.
Люди Гестена кажуть, що Кнут і Бріда напали на Мерсію.
Так і знав, що не попливуть до Ірландії.
Ми потрібні Едварду й Етельреду.
Я нічого їм не винен.
А Етельфледа?
Це правда, я боюся за неї.
Утреде.
Приєднуйся.
Ходили чутки, що ти пішов на північ відвойовувати свої землі.
Ти втік, піджавши хвіст?
Твої люди кажуть: данці воюють, а ти тут нянькуєш?
Що сталося, Гестене? Тобі що, яйця відрізали?
Що сказати? Я сімейна людина.
Не бачу твоєї товстої дружини.
Вона померла.
Та невже?
Як ти знаєш, я колись претендував на Мерсію й Вессекс для себе.
Але мені це вийшло боком.
А зараз, як і ти, Утреде, я хочу лише мати жінку для сексу
і власний шматок землі.
У мене було і те, і те зі Скейд і Беамфлеотом...
Доки ти їх не забрав.
Як там Етельфледа?
З мого досвіду, ця сучка ніколи не знала, коли час скоритися.
Не сумніваюся, вона прямує на битву з Кнутом...
Разом із дурним чоловіком і гарненьким братиком.
А ти завжди був поряд, щоб рятувати її, Утреде.
Але не цього разу.
Я їй не потрібен.
Я чув інше.
То як вона?
У ліжку?
Гадаю, верещить, як товста жирна свиня.
Облиш, Утреде! Ми добре вечеряємо.
Звичайно, я перерізав би їй горлянку після того, як награвся з нею!
Чекай, Утреде! Вона занадто потаскана, щоб битися за неї.
А тепер я тебе вб'ю!
Чекай! У мене для тебе дещо є.
Ім'я чоловіка, який убив Раґнара...
Етельвольд!
Він тримав кинджал, але шепотів йому у вухо інший.
Залиш мені життя, і я скажу, хто це.
Говори.
Кнут.
Він хотів керувати данцями
й жінку Раґнара, яка колись була і твоєю.
Він сказав Етельвольду, що Раґнар його вб'є.
Він направив лезо
у серце Раґнара.
Це сини Кнута...
Га?
Можеш іти.
Залишиш байстрюків Кнута тут.
Я втомився від цих рудоволосих недоростків.
Забирай їх.
-Звичайно, Кнут про це почує. -Я сказав, геть!
Фінане!
-Лорде. -Зв'яжи їх.
-Пішли! -Давай.
Господи!
Ні-ні, куди зібрався?
Сини Кнута?
Я думав, ти не хочеш втручатися в цю війну.
Брате?
Що ти зробив?
Я мусив. Інакше все втрачено.
Вершник із Вессексу. Едвард послав повідомлення Етельреду.
Кнут не поплив до Ірландії.
Данці пограбували Ельсбург і зайняли Мерсію.
Тоді тебе обдурили.
Так, данець Гестен дав мені невірну інформацію.
Етельред залишив Мерсію без захисту за моєю порадою.
Не можна було, щоб він отримав цю звістку.
Якщо Етельред втрачає Мерсію, то ми - наші позиції.
Думаєш, я не розумію?
Думаєш, я хочу повернутися у пустоту?
Але в затримці нашого повернення є перевага.
Якщо леді Етельфледа стане на шляху у данців,
це відкриє шлях тобі.
Мені не потрібен колишній король за чоловіка!
Треба сказати Етельреду правду й вмовити захистити королівство.
Якщо я скажу правду, він мене вб'є.
Я зроблю все можливе, щоб пом'якшити удар.
Залиш нас.
Обережно, леді.
Як і ви...
Я втомилася бути обережною.
Що ти робитимеш із хлопцями?
Відвеземо їх Етельфледі в Мерсію.
Я спостерігав за твоїм від'їздом із Вінчестера
перед битвою при Феарнгемі.
Я пам'ятаю.
Твоя мати була там.
Тоді я бачив її востаннє.
Я усе ще її бачу...
У снах.
Ґізела.
Але коли прокидаюся, її знову немає.
Я також відчуваю втрату.
Щодня.
Того дня я запитав, чому ти нас залишив.
Вона сказала: ти бився не з віри в справу,
не в ім'я Бога або богів,
не за саксонців, не за данців.
А задля безпеки людей, яких ти любиш.
Вона сказала: саме тому ти завжди матимеш силу піднятися, коли інші падатимуть,
і йти далі, коли всі навколо казатимуть, що це безнадійно.
Саме тому ці люди люблять тебе
й підуть за тобою всюди.
І я піду.
ЕЛЬСБУРГ
ЕЙЛСБЕРІ
КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Креодо.
Леді Етельфледо.
Скільки залишилося?
Де король?
Ми знайдемо вам їжу.
Шукайте живих і ведіть їх сюди.
Нам не треба тут затримуватися. Данці можуть повернутися.
Знаю.
Я скликала мерсійські фірди.
Вони йдуть до Теттенголлу.
Кнут заплатить за це кровопролиття.
Мій чоловік цінував вірність.
Я був вірним.
-Наскільки я пам'ятаю. -Але ще він був практичним.
Якщо він бачив, що хтось чинить неправильно,
він виправляв помилку.
Правління Едварда у Вессексі вразливе.
А Мерсія покинута беззахисною своїм королем.
Вессекс потребує нашого захисту
й підтримки всіх наших християнських союзників.
Ви передасте послання валлійському королю Гівелу.
Леді, ви рідня Едварду.
Якщо я ослухаюся його, він повісить мене на ринковій площі!
Я знаю, про що прошу.
Але ви дали клятву Богу, отче.
Яка користь у вашому смертному житті, якщо ви не слухаєтеся своєї совісті
через страх перед людською помстою?
Ми з вами маємо захистити віру, отче Пірліґу.
Етельфледа чекає на армію.
Ми маємо дістати її для неї.
Отже, леді Етельфледа повернулася до Мерсії.
Думаєш, вона одна?
Якщо і так, решта саксонців скоро прибудуть.
Захопіть її - і вони наші.
Ти знайдеш Етельфледу й привезеш мені.
Вершники!
Негайно розбудіть леді Етельфледу.
Утреде!
Що ти тут робиш?
Ви двоє, зніміть хлопців з коней.
Чому ти не в Беббанбурзі?
Що сталося?
Де гвардія?
Це все, що є. Утреде, хто ці хлопці?
Тобі не варто тут бути без охорони.
Де я маю бути? Прикрашати палац Едварда?
Моє місце в Мерсії!
Що ти зробив, Утреде?
Це нащадки Кнута.
Кнут почує про це і прийде по тебе.
Ти маєш передати хлопців в свою армію.
Де вона?
Етельред у Східній Англії зі своїми людьми.
Я збираю фірди в Теттенголлі
й сподіваюся, Едвард прийде туди, і ми викличемо Кнута на битву.
Тож ти наражаєш себе на небезпеку.
Я не знаю, чи прийде Етельред. Довелося змусити Едварда діяти.
Ти не маєш залишатися тут без захисту. Фінане.
-Лорде. -Їдемо на світанку.
Альдгельме, готуйте тих, хто вижив.
Виступаємо до Теттенголлу на світанку.
Кожен чоловік має бути на варті.
На позиції.
Усі на стіни!
Утреде, що сталося в Беббанбурзі?
Переклад субтитрів: Олена Козар