ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Перемогу у великій битві здобуто.
Але сакси не знають миру.
Ти обрала Мерсію, а не королівство Альфреда.
У Вінчестері леді Ельсвіта діє за власним планом.
Ти передаси повідомлення королю Вельсу.
А новій королеві Ельфледі загрожують суперниці.
Люди бачили, як леді Ельсвіта відвідувала байстрюка Едварда у монастирі.
Навіщо вона демонструє доброту курві і її виродку?
Та мою справу зроблено.
Я перестав брати участь у конфлікті саксів
і захотів об'єднатися з моєю дочкою Стіоррою.
Я хочу створити дім для своїх дітей.
Стіорра процвітає.
Вона виросла і зараз знаходиться в Солтвіку з Ельфвін, дочкою Етельфледи,
та іншою дитиною - загадковим хлопчиком.
Хто твоя родина?
Мені сказали не відповідати на це питання.
І хоч я й сподіваюся, що боги дарують нам мир,
боюся, що амбіції знову розпалять війну.
Коли ми повернемося до Еґельсбурґу, я публічно каструю тебе.
Але полум'я битви принесло Ердвульфу несподівану винагороду.
Доля править усім.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
Відкривайте ворота!
ЕҐЕЛЬСБУРҐ
ЕЙЛСБЕРІ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Дайте дорогу!
Помалу.
Підіймайте. Обережно.
Не бійтеся. Він виживе.
Не проси в Бога його смерті.
-Нас у ній винитимуть. -Ні, якщо ми перші його звинуватимо.
СОЛТВІК
ДРОЙТВИК, МАЄТОК ЕТЕЛЬФЛЕДИ У МЕРСІЇ
Стіорро!
-Відкривай! -Може, вона спить.
Стіорро, прокидайся, тато приїхав.
Не підходьте ближче і назвіться.
Мій батько називається Утредом з Беббанбурґа. А ви хто?
Стіорро, це ми. Насправді.
Батько переміг данців.
Я приїхав забрати тебе додому.
Тобі пощастило, що я не заколола тебе крізь двері.
Битва була далеко. Ми б не залишили тебе в небезпеці.
Кажуть, що бійці відступали.
Ми підготувалися до нападу.
-Де моя дочка? -Ельфвін!
Ельфвін, приїхала твоя мама!
Мамо!
Я сумувала!
І я сумувала за тобою!
Етельстане, можеш виходити!
Кнута відправили до пекла!
Хто цей хлопець?
Я ніхто.
Я поясню тобі пізніше.
Тату, коли ми поїдемо додому до Коккгема? Сьогодні?
Ні, але скоро. Щойно встановиться мир.
Будь ласка! Я вже доросла і не хочу стирчати тут із дітьми!
Стіорро!
Сюди їде лорд Альдгельм.
Леді, Етельред поранений.
Дехто каже, що смертельно.
Можливо, він не протягне й тижня.
-Ми поїдемо до нього. -Завтра.
-Дороги вночі небезпечні... -Треба поговорити з ним і олдерменами.
Питання наслідування не вирішено.
Леді, олдермени налаштовані жахливо.
Ті, хто вижив, звинувачують Етельреда в тому, що він утік,
і засуджують вашого брата, бо він допоміг їм.
До Етельфледи вони теж ворожо налаштовані?
Не знаю.
-Виїдемо на світанку. -Слухаюся.
Стіорро, візьми дітей і подбай про безпеку.
Нікому, крім нас, не відкривай.
Чому? Данців же розбили.
-Не лише данці нам слід боятися. -Що?
Скільки мені ще жити, як бранці?
Вона замала для такої ноші.
В її віці ти зійшла на трон і терпіла гірші речі.
Вони будуть в безпеці, поки не мине нова загроза.
Нам не слід залишати дітей без захисту.
Мої люди залишаться.
Як Етельред помре, настануть непевні часи.
Порожній трон - більша біда, ніж слабкий король.
У нас сильні традиції. Олдермени оберуть наступника.
Що як наступник захоче позбутися тебе?
Вдів рідко шанують у часи змін.
-Згадай матір. -Мерсія - мій дім.
В тебе нема захисту. Ні батька чи сина, які б вступилися за тебе.
Як пощастить - відправлять у монастир.
А дочку видадуть за того, хто більше за неї дасть.
Ні, Ельфвін через це не страждатиме.
То їдь звідси!
До Коккгема, де я можу тебе захистити.
Якщо не хочеш провести життя в молитвах і цноті.
Олдермени не зрадять нас.
Не завжди треба вступати в бій.
Ось, що я зрозумів.
Чому зібралися олдермени?
Скільки я спав?
Від самої битви, мій лорде.
-Вас поранили у голову. -Ми перемогли?
Я дуже мало пам'ятаю.
Так. Ми повернулися зі Східної Англії, а данців змусили тікати до моря.
Скажіть, хто відправив нас до Східної Англії?
Ви.
Коли ми дізналися про вторгнення, повернулися захистити своїх.
Але сотні людей вже вбито.
Я пам'ятаю, як їхав на бій...
Але...
Я одужаю?
Мені сказали, що так.
Чому ти брешеш йому, знаючи, що він помре?
Заспокоюю його в час біди.
Скоріше, зараз час розплати.
Бо хіба це не покарання за жадібність та амбіції?
-Бурґреде. -Він покинув нас із данцями наодинці.
І забрав наш захист. Задля чого?
Заради кількох миль болота, що дають убогий урожай?
Бурґреде.
Я говоритиму, бо мені нічого втрачати.
Мого старшого вирвали з моїх рук і...
відрубали голову.
Наймолодшу дитину і жінку побили.
Благородних людей вели строєм і принижували. І нам ніхто не допоміг!
Але ж ми вижили.
Я його не буду шанувати.
Ти і не маєш, Бурґреде. Ти достатньо страждав.
Я робив, що міг, щоб переконати його повернутися швидше.
Та не переконав.
Повір, мерсійські вартові глибоко співчувають твоїй втраті.
Альдгельме, ти говорив з олдерменами?
Ті, що вижили, проведуть віче.
Може, я виступлю.
Хай подякують за те, що я привів Кнута на те поле.
-Тобі краще залишитися тут. -Не хочеш, щоб я був поруч?
Усіх лихоманить. А зараз потрібні спокійні переговори.
Ті, що грають у політику, завжди так кажуть.
А потім просять моєї допомоги.
Я вимагаю, щоб ти не йшла з кімнати. Ми ж кохаємо одне одного, так?
Він згадував мою помилку? Він звинувачує мене за затримку?
-Він про тебе не говорив. -Добре. Може, забув.
Якщо забув, то ненадовго.
-Поїдемо, поки він не оклигав. -Ні, залишимося до його смерті.
Це шанс відновити наш вплив.
-Брате, ні! -Послухай,
мерсійська варта вірна мені, і олдермени проти нього.
Люди групуються, бо кінець близько.
-Я можу бути миротворцем. -Брате, це безумство.
Ми грали з вогнем, і він нас обпалив.
Леді Етельфледо.
-Ти та жінка, що лікує його? -Ні.
Ні, я лише сиджу поруч.
Мене звати Ідіт.
Я чула твоє ім'я.
А ти, певно, її брат. Завдяки тому, що ти пізно вступив у бій, ми перемогли.
-Ми діяли рішучо. -Але з запізненням.
-Залиште нас із чоловіком самих. -Леді,
я командую мерсійською вартою.
-І слухаюся лише лорда Етельреда. -Леді.
Леді Етельфледо.
Ви вважаєте, що я не знаю, чого хоче мій чоловік?
Звісно, ні. Ми вже йдемо.
Етельфледо,
я, певно, помираю, якщо ти тут.
Впевнена, Бог сприятиме твоєму одужанню.
Боюся, так не станеться.
Священики молилися наді мною, наче готували до смерті.
Вони не дивляться мені у вічі.
І ти теж.
Чому ти приїхала?
Втішатися з моїх страждань?
Мене непокоїть, що стане з нашою дочкою,
якщо ти підеш від нас.
Хочу переконатися, що вона не постраждає без захисту батька.
-Хоч ти і погано ставишся до неї. -Бо вона не моя дочка.
Може, в мене проблеми з пам'яттю, але це я знаю.
То маєш знати, що люди сприймають її як твою доньку...
-Вона занадто гарна, як на мерсійку. -І, отже,
змагатимуться за її руку в боротьбі за твій трон.
То чого ти хочеш?
Щоб ти хоча б не віддав її за якогось безсердечного дурня.
Як тебе віддали?
Наш шлюб приніс нам лише горе, і люди це знали.
Він розколов Мерсію й послабив її.
Олдерменів шлюбного віку вбили...
Найкращих.
І наша дочка може опинитися в руках нечесних людей.
-І що? -Дозволь мені обрати когось гідного,
і обіцяю тобі, це королівство розквітне.
Я згоден. Ти маєш схвалити кандидата.
Якби ти була так віддана мені, як ти віддана Мерсії.
Якби ти не був таким жорстоким до мене з шлюбної ночі,
можливо, усе між нами могло скластися інакше.
Якщо ти боїшся смерті, зараз час просити пробачення.
Хто призначив тебе сповідником?
Тоді хай це буде між тобою й Богом.
Хай Він судить тебе по усіх твоїх справах.
Етельфледо...
Я знаю, що не завжди був добрим до тебе.
Я прошу пробачення за це.
Я був молодший і дурніший.
І я сподіваюся, що ти знайдеш спокій.
Коли тебе не люблять, життя - тортури.
Тому ти діяв із такою жорстокістю?
Дозвольте сказати, мій королю, що це нерозумно.
Пораненого чи ні, Етельреда судитимуть за те, що він покинув Мерсію.
Вважаю, хай вони захлинуться створеними ними ж проблемами.
Минулого разу нам це було на руку.
До великої битви.
Схоже, отець Пірліґ знає, як вигравати битви.
Ми виграли війну.
Тепер ми маємо нести мир.
Мерсії не потрібна невизначеність.
-А як щодо людей Вінчестера? -Справді.
Нехай матері публічно дорікнуть за підбурення армії короля Гивела.
Вона має знати, що її втручання має наслідки.
-Кенріку! -Лорде?
Направ сюди наших людей, щоб допомогли відбудувати місто.
-Слухаюся. -Мерсійці - горді люди.
Навряд чи схочуть нашої допомоги.
Цього разу ми їх біду не проігноруємо.
Наш лорд не одужає! Не треба зволікати з рішенням!
Нас замало, щоб приймати рішення!
Треба почекати, доки приїдуть олдермени з інших частин Мерсії.
Так було раніше й буде надалі.
-Але ж справа нагальна, Лудеко. -Так!
І зрозуміло, хто успадкує трон.
Мій молодший син претендує на трон через свого дядька,
і він не заплямований зв'язком з невірним Вессексом.
Твій син занадто молодий, Бурґреде.
Це не так!
У найгірші часи королівству потрібен мудрий правитель.
Ах, мудрий!
І кого ж ти пропонуєш, Лудеко?
Може, він ще в змозі буде сам назвати свого наступника.
Поговорімо з ними. Вони ходять по колу.
-Вони не дадуть нам сказати. -Вони відмовлять тобі?
Скажуть, що я маю сидіти біля Етельреда.
Скажи мені, що все не так погано, як є на перший погляд.
Не можу.
Є розкол і злість. Вони гадають, Вессекс їх покинув.
І є чутки, що вони більше не хочуть союзу.
Хочуть відділення Мерсії від Вессексу?
Дехто - так.
Ми маємо заспокоїти їх. Я розумію їх гнів на мого чоловіка,
але кінець союзу саксів зашкодить нам усім.
Ми маємо залишатися разом.
Лорде Етельреде, я чув, ви поранені.
Так, я...
Пробачте, що не встаю.
Мені сказали, що...
Вас відправив ваш батько?
Він віддасть Богові душу ще до кінця тижня.
Ви маєте діяти рішучо, щоб запобігти хаосу, який от-от почнеться.
Його наступника обирають олдермени.
А хто вирішує, яке рішення приймуть вони?
Я не можу просто так приїхати
і сказати їм, як робити внутрішні справи.
Я був недостатньо уважний до них.
Але ж ви вже тут. Їхати не потрібно.
Вцілілі данці тікають на схід.
Відправити людей за ними?
Ні. Усі сили треба стягнути сюди, до Еґельсбурґа.
-Це олдермени? -Так.
Що нам відомо про них і їхні наміри?
Ці двоє вважають, що мають шанс отримати цей титул.
Той сивий, Лудека, хоче це королівство,
та не має сміливості боротися за нього.
Інший, Бурґред, хоче, щоб правителем став його син, та його ніхто не підтримує.
Чи можна заручити цього сина із вашою племінницею, леді Ельфвін?
Тоді наступник стане вашим родичем.
Ваш батько так зробив.
Хлопець на троні не сприятиме безпеці.
Зустрінемося із старшим олдерменом Лудекою.
Він здається найрозсудливішим. Та спочатку маю поговорити із сестрою.
Лорде?
Схоже, назріває нове заворушення.
Нехай вартові Вессексу розмістяться всередині міста.
-Звісно. -І ще.
І та вказівка покарати мати короля...
Ти можеш сам про це подбати?
Король наказав її покарати?
Він цього хоче, та не може наказати напряму.
Він відчуває, що леді Ельсвіт треба стримувати.
Брате, ти дізнався про поранення мого чоловіка?
Так, я був у нього. Якщо він помре, хто стане наступником?
Не зрозуміло. Олдерменів залишилося мало.
Говорять про від'єднання від Вессексу.
Хочуть залишити союз Вессексу й Мерсії.
-Кажуть, ви покинули їх. -Цього не має статися.
Теттенгол нас навчив тому,
що два королівства міцніші, коли вони союзники.
-Знаю. -Я не спостерігатиму,
як розпадається союз,
і не дозволю, щоб мрію мого батька було розбито.
Ми заручимо леді Ельфвін із наступником
і зміцнимо зв'язок між землями.
В обмін на силу, якої вона надасть їх претензії на Мерсію,
ми вимагатимемо вірності Вессексу.
Я згодна, та це не так просто.
Найкращих молодих олдерменів убили. Гідних не залишилося.
Ми знайдемо когось гідного.
Мій королю, ті, хто залишилися, вас не підтримують.
-Нема з кого обирати. -Де леді Ельфвін?
У Солтвіку з моїми людьми.
То привезіть її, і ми все владнаємо.
Ні, ми все владнаємо, а тоді привеземо її сюди.
Ситуація в місті непевна.
Їй все одно краще бути з родиною.
Вона не приманка.
Знайдіть гідного кандидата, і заручини відбудуться швидко.
Повір, цей союз значить для мене не менше, ніж для тебе.
Приведіть олдерменів.
Не бійтеся, я все владнаю.
Ти теж стеж за олдерменами.
Я дізнаюся, чи надовго Едвард приїхав.
Мій брат нарешті втілює бажання батька. Цьому треба сприяти.
Я знаю. Але під загрозою його вплив,
а коли людям загрожують, вони можуть діяти нерозумно.
Віддайте шану загиблим у Теттенголі!
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Вашу жертву не буде забуто.
Ти маєш віддати шану, Альфверде. Ходімо.
Його зарано показувати на людях.
Якщо він відправлятиме людей на війну,
як майбутній король Вессексу, він має бачити наслідки.
Я не буду зваблювати короля Едварда.
І не треба. Я прошу лише здобути його прихильність.
Цей план нам не вдалося реалізувати.
Не вдалося? Ми ж у палаці, чи не так?
Нам просто пощастило.
-Ти легко здаєшся. -А ти живеш у вигаданому світі.
Скористайся нагодою й тікай.
І втратити все?
І уникнути переполоху, що почнеться, як помре Етельред.
Я коханка мертвого короля. А ти фаворит мертвого короля.
Коли такі люди мали успіх?
Едвард не такий дурний, як Етельред.
Брате, зрозумій, що реально, а що - ні.
Як для повії, в тебе замало амбіцій.
-Що ти сказав? -Ти погоджувалася на наші плани.
Ти не можеш починати гру й тікати, коли стає трохи небезпечно.
Етельфледо!
Едвард скликає усі війська до Еґельсбурґу.
Він просто обережний.
Або очікує на битву.
Битви не буде, бо знайдемо рішення.
Вір йому. Він уже знає, що королівства однаково важливі.
Я їду до Франкії, бо твоє безумство згубить нас!
Нікуди ти не поїдеш без мого дозволу.
Усе гаразд, леді?
Так.
У нас просто маленьке непорозуміння з братом.
Тебе кличе мій брат.
Іди до нього.
Що за чоловік так ставиться до своєї сестри?
Етельред зіпсував це місце.
То поїдь звідси.
Ти не маєш лишатися.
Якщо ми поїдемо з тобою, нас наздоженуть і повернуть із ганьбою.
То їдь туди, де не наздоженуть.
На північ, на кордон із Данелагом. У Кестер.
Дорога до Кестера небезпечна.
Та якщо ми туди дістанемося, там римські стіни.
Там ми будемо захищені.
Я хочу цього, Утреде...
Жити у мирі, поруч із тобою...
Ростити дочку в безпеці.
Ніщо не зробило б мене щасливішою.
Але якщо поїдемо, назад дороги не буде.
Ми не можемо дозволити знищити те, за що боролися.
Це щедрий жест, мій королю.
Я знаю, кажу за усіх мерсійців,
коли дякую вам за роботу ваших людей.
Давайте, хлопці!
Хай друзі з Вессексу побачать нашу силу!
Це вираження неповаги?
Ні, мій королю.
Він лише намагається повернути собі добре ім'я. Я це схвалюю.
Його батько втратив землі за ганебних обставин.
Ним керує бажання відновити прихильність до себе.
Ердвульфе,
здається, ти врятував мене під час бою.
Так, королю, я б так поступив із будь-яким воїном.
Скажи, кого мерсійські вартові бачать наступником,
якщо ваш правитель помре?
У нас не має власної думки.
Ми вірні правителю Мерсії, ким би він не був.
У них мало часу на політику, та...
вони гарні люди й підкоряться сильному лідеру.
Я вдячний тобі за щирість і за дії на полі бою.
Мій королю!
Від імені моїх людей я вимагаю, щоб ви прибрали війська з міста.
Я не покину Мерсію в біді.
Це очевидно провокація і демонстрація сили.
Я знаю, що ви в жалю,
та я раджу вам піти звідси.
З радістю.
З мене досить Вессексу.
Є способи зробити когось королем Мерсії й без вітана.
Ви хочете нас контролювати...
І я їх використаю.
Боюся, це не просто балачки.
Бурґред утне якусь дурницю, щоб посадити сина на трон.
Хіба він не втратив уже одного сина?
Етельред згасає, мій лорде.
Часу замало.
-Що ти думаєш про Лудеку? -Він хоче миру, це добре.
Але він дуже любить Мерсію, що згодом може спричинити конфлікт.
Він здається людиною побожною й розсудливою.
Та скільки йому буде, коли Ельфвін зможе народити нащадка?
Він ненабагато старший за мене, а я ще дещо можу.
Етельфледа не погодиться.
Дозвольте сказати, що ваша сестра має почати слухатися вас.
Цей Ердвульф... Схоже, воїни його поважають.
Він молодший. І ми знаємо, що він хоробрий.
Але він не олдермен.
Дізнайся, що можеш, про нього.
Не питай мене!
Що задумав Едвард?
Я не знаю, і годі з мене політики!
Ти в халепі, бо підійняв вельсців? Це треба було зробити.
Справді? Сотні загинули, у Мерсії розруха.
-Це допомогло побити данців. -І спричинило новий хаос і розкол.
Подивись, які озлоблені люди. Так буває, коли їх королі слабкі.
Порушується ієрархія, прості люди страждають.
Але мені потрібно, щоб ти дізнався плани Едварда щодо військ.
Ні. Я людина, що каже правду. І людина, що пускає в діло кулаки.
Я не створений для шпіонажу й зради!
Я піду.
Беокка мене попереджав.
Казав, може, доведеться обирати між совістю й королем.
Та що, як він казав мені бути стійким, а я не зрозумів,
бо хотів прославитися?
Беокка все бачив...
Ясніше, ніж усі ми.
Він знав, що буде.
І знав, що ти зробиш мудрий вибір.
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Куди ви ведете цих жінок?
У паломництво до вівтаря Святого Віта.
Ми подякуємо йому за велику перемогу.
Вам не можна йти з міста. Це наказ з Еґельсбурґа.
Вас ув'язнять у покарання за те,
що підняли армію без згоди короля.
І коли було прийняте таке рішення?
Мене попросили діяти від імені короля.
Нехай леді Ельсвіту охороняють у бібліотеці.
Виконуйте наказ Кенріка!
Ігноруйте цю дівчину!
У неї нема повноважень.
Вона вся тремтить.
Ви нехтуєте волею короля?
Ти не король.
Ні, але я помазана королева.
Коли відсутній Едвард, моя воля головна.
Я не сперечатимуся.
Та нехай солдат принесе мені молитовник, для роздумів.
Рішення буде прийняте неохоче усіма сторонами.
Вина сюди...
Він чесний і добрий, та мене турбує його вік.
Мені запропонувати Лудеці племінницю...
В обмін на поновлення союзу?
Звісно, вам вирішувати...
Та я б слухався інстинктів.
Подивіться на героя битви.
Сподіваюся, у тавернах усе спокійно?
Ми відправимо людей розвести водою ель.
Лорд Етельгельм запросив повечеряти з вами.
Так. Приєднуйся.
Продовжуйте.
Мерсійська варта віддана йому.
Це дасть вам владу над бійцями.
Як ви знаєте, він хоче повернути собі добре ім'я,
і він служив Етельреду з відданістю.
Його навіть називали дуполизом.
Мені дуполиз не потрібний.
Потрібна людина, яка б захищала наші інтереси.
Так. Хтось, хто б працював разом із нами заради миру, який вам потрібний.
Але вибір за вами.
У місті є заворушення?
Бурґред збирає людей?
Ні.
Король просто попросив мене сісти біля вас.
Отже, він хоче запропонувати олдерменам і вартовим Мерсії
мене, як наступника.
Ти мені відданий?
Варта вірна правителю Мерсії.
Добре.
Нарешті відновиться порядок.
Дякую, що ти зараз зі мною.
Так наказала ваша дружина.
Вони всі хочуть моєї смерті, чи не так?
Чому? Чим я образив своїх людей?
Ви всі... Залиште мене на одинці
з Ідіт.
Я згадав твоє ім'я.
Ми любили одне одного?
Хоч мені й шкода бачити ваші страждання,
я не можу сказати, що щиро любила вас.
Я погано до тебе ставився? Вибач.
Жінки до такого звикли.
Нас вчать терпіти.
Ти виживеш, коли я помру?
Не знаю.
Я багато чого пережила.
Скажи правду. Я помру?
За вас моляться.
Але говорять, що ваш розум слабшає, і ви помрете.
Отже, потрібне чудо.
Та не відомо, чи я його вартий.
Спробуйте помолитися на мощах нашого святого.
Ви припустилися помилок, але зібрати його кістки - не одна з них.
Вони в скарбниці. Хай їх мені принесуть.
Я сама їх принесу.
Може, вони дадуть вам сили.
Або хоч трохи везіння.
Боюся, мені багато за що відповідати.
Згадую, як востаннє пив із вашим батьком.
Він тоді щойно здобув перемогу у Ешенґемі.
Це був казковий бенкет.
Мій батько вважав, що наші землі процвітають, коли ми разом.
Саме так. Союз між нами дуже важливий.
Дві країни, пліч-о-пліч, рівні, як брати.
Але в обох шанують короля Едварда.
Взаємна повага, так.
Треба обговорити цей союз.
І заручини моєї племінниці.
Розумно було б убезпечити одне іншим.
Звісно, якщо олдермени схвалять це.
Олдермени зроблять, як я скажу. Я їх контролюю.
Як ви знаєте, леді Ельфвін мені дорога.
Я б хотів, щоб вона була заручена із чоловіком, якому я вірю.
Було б добре. Її юність означає, що вона зможе народжувати багато років.
Так.
Очевидно, нам потрібна людина з впливом в усіх регіонах Мерсії.
Хтось, кого стане...
Гадаю, потрібне слово - «миротворець».
Хтось, хто об'єднає розколоту Мерсію.
Саме так.
Миротворець для встановлення миру.
Ти б став такою людиною, Ердвульфе?
Ердвульф не олдермен.
Його сім'я зганьбила себе.
Це можна виправити королівським наказом.
Якщо ти погодишся, нам потрібна буде лише згода вітема.
А олдермени тебе послухаються, так?
Якщо не вважатимуть, що мене надурили.
Тебе не надурять.
Бо якщо Ердвульф погодиться, земля, яка мала належати йому, буде нічия.
І її можуть віддати тобі в обмін на твою щедру підтримку.
За миротворця!
За миротворця.
Правителю, я прийшов з новинами, що збадьорять вас.
Обрали наступника?
Король хоче заручити мене з вашою дочкою.
Ні.
Я не дам згоди.
Але ми разом об'єднаємо два королівства,
і я стану миротворцем, що врятує Мерсію.
Я обіцяв дружині, що не діятиму без її згоди.
Інакше король Едвард відбере ваш трон, і Мерсію поглинуть.
Повірте, правителю, я діятиму в інтересах Мерсії.
Благаю вас. Хіба я не був вам відданий?
Ні.
Ні, це не так.
Інтуїція каже мені, що ти брешеш.
Правителю...
Я ніколи вам не брехав.
Ти смердиш чимось.
Ти не гідний моєї дочки.
Ти не правитимеш Мерсією.
Іди геть.
Забирайся.
Охороно! Допоможіть!
Допоможіть...
Ти дізналася це не від мене. Я лише вийшов сходити до вітру.
Я все заперечуватиму.
Звісно, Пірліґу, я не назву ваше ім'я.
Та годі розмов по кутках. Я поговорю з ним відкрито.
Едварде, скажи, що це помилка, що ти не порушив домовленість
і не заручив мою дочку без мого відома.
Ми лише складаємо план на випадок біди.
Ти ж погодився, що Ельфвін - не предмет торгівлі.
Це було до того, як він побачив вигоду.
Лудеко, ти не можеш заручитися з Ельфвін. Вона ж ще дитина.
Я не претендент. Я лише намагаюся запобігти хаосу.
То з ким ти заручив мою дочку?
Едварде, ти ж клявся, що не заручиш її з тим, кого я зневажаю.
Він чудовий воїн. І лідер.
Етельред тут і досі король, і він цього не дозволить.
Я не можу його розбудити.
Я багато років чекала на цю мить.
І ось вона настала. То чому мені хочеться плакати?
Гадаю, він шкодував, що завдавав вам болю, леді.
Господи, будь милостивим до його душі і до всіх нас.
Підготуй тіло.
І скажи братові, що його заручини відбудуться невідкладно.
Ти - сестра нового правителя Мерсії.
Едварде, я боротимуся.
Ти погодилася, що заручини Ельфвін в інтересах Мерсії...
Я не приречу своє дитя на злиденне життя.
-Лудеко, не погоджуйся на цей план. -Це план стабільності.
Я вважаю, що це найкраще рішення.
Ердвульф не миротворець. Прошу тебе.
Леді, просити не гідно.
Після всього, що я зробила для Мерсії,
ризикувала життям, щоб натомість
мою дитину віддали за того, хто кривдитиме її?
Може, це навчить її бути слухнянішою, ніж її мати.
Їдь у Солтвік. Привези леді Ельфвін.
Король наказав не вдаватися до сили.
Його не стало.
Етельред помер.
Ти вільна.
Більше з тебе не знущатиметься.
Якби це було правдою.
Та, схоже, вони хочуть знищити мене й усе важливе.
Я гадала, після смерті Етельреда зможу жити спокійно...
Нарешті.
Та мене не слухають...
А до доньки ставляться, як до мішка срібла.
Я спробую відмовити їх від цього якось.
Не треба перемовин. Маємо повідомити наших союзників
і підбурити їх виступити проти Ердвульфа.
Тоді фірд Мерсії виступить проти армії Вессексу. Це цивільна війна.
Етельгельм щойно відправив вершників до Солтвіка.
Вони мають привезти Ельфвін.
Едвард як чужий.
Я поговорю з ним знову.
Їдь до Кестера. Відвези її туди, де зможеш захистити.
Мій королю, я чув жахливу новину. Сповіщу людей про трагедію.
Наші традиції об'єднають нас у горі.
Нехай Мерсія зцілиться цим.
Боюся, моя сестра не буде в жалобі.
Вибачте, але ж вона має дотримуватися традицій.
Вона любить Мерсію, та не любила її правителя.
Ув'язніть Етельфледу, доки все не вщухне.
Хоча б для того, щоб вона не ображала олдерменів тим, що не тужить.
-Я не хочу бути ув'язнена. -Це шанс віддатися жалобі.
Прошу вас не ускладнювати усе й послухатися.
Леді Ельсвіто.
Добре, тобі я довіряю.
Виконай мої наступні інструкції,
і отримаєш нагороду, обіцяю.
Беббанбурґ справді так вражає, як нам казали?
Навіть більше...
І на нього важко напасти.
Гадаєш, ми туди повернемося? Чи втратили його назавжди?
Не думаю, що ще коли-небудь побачу його.
Може, він дістанеться нашим дітям.
Я не хочу дітей.
Втомилася від їхньої компанії.
Ельфвін, йди всередину. Швидко!
Етельстане...
Сюди їдуть вершники.
-Чиї люди? -Не знаю, але вони наближаються.
Заждіть.
У нас є план.
Вам допомогти? Ви заблукали?
Ми відвеземо леді Ельфвін до Еґельсбурґу.
Її вже повезли до Вінчестера.
Хто повіз?
Він, наче, назвався Утредом.
Впусти нас.
Ви двоє, обшукайте двір.
Решта - зі мною.
Тут нічого.
Встань.
Я ж сказала...
Її тут нема.
Поїхали!
Стіорро!
Стіорро! Це твій батько.
-Тебе не скривдили? -Ні. План спрацював.
-Я їх відправила. -Добре.
Сітріку!
Я ж казала.
-Ми підготувалися до вторгнення. -Лорде!
Усе позаду?
Оце так маленька спритниця!
Де Ельфвін?
Смерть забрала маму раніше, ніж вона гадала.
Я завжди думала, що моя смерть з'явиться зненацька.
Коли я побачила коней, я була готова, але не боялася.
До того ж, я вірила, що ти приїдеш по мене. І так і сталося.
Хліб, вода і зброя. Решту знайдемо в дорозі.
Стіорро, саджай дітей у повозку.
Їдемо до Кестера.
Гадаєш, цього досить?
На п'ятьох, плюс діти?
Це на час, поки Етельфледа не домовиться з братом.
Усе налагодиться.
Ходімо. Я відволікла вашого охоронця.
Він під вікном.
Якщо думаєш, що я сама вскочу в пастку, помиляєшся.
-Леді, я намагаюся вам допомогти. -Чому коханка допомагає дружині?
Бо Мерсія завдала нам шкоди, а брати відвернулися від нас.
Не такі вже ми різні.
Я не спала ні з ким задля впливу.
Тільки заради вашої країни й політики.
Я спала з Етельредом не з власної волі, і я плачу за це. Ідіть.
У мене нема нікого і нічого. А у вас - срібло й вірні люди.
Використайте їх.
Леді.
-А Ердвульф тебе за це не вб'є? -Спробує, але не зможе.
Їдьте, леді.
Мого брати не можна контролювати. Він принесе лише горе.
Знайди Утреда по дорозі до Кестера.
Хай чекає мене на руїнах монастиря святого Мілбурґа.
Зробиш це, і обіцяю, завжди матимеш гроші.
Альдгельме, я насправді кидаю Мерсію після того, що було?
Леді, це Мерсія кинула вас.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко