ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ «NETFLIX»
Я Утред, син Утреда.
Після бою біля Теттенголу
Бріду полонили й зробили рабинею у Вейласі.
Після смерті Етельреда в Мерсії залишився порожній трон
і багато конкурентів, що борються за вплив.
Ви знаєте, що леді Ельфвін мені дорога,
тож я хочу, щоб вона заручилася з чоловіком, якому я довіряю.
Ти став би таким чоловіком, Ердвульфе?
Одружений із Ельфвін, Ердвульф мав стати правителем Мерсії.
Вони відсторонюють мене, ставляться до моєї доньки, як до мішка зі сріблом.
Мене попросили завадити їх планам, і я відвіз Ельфвін у безпечне місце.
Знайдіть12 людей, вирушаємо негайно.
Якщо Вессекс неспроможний знайти втікачів, зробимо це самі.
Країною ширяться чутки про пошесть, які сіють страх і розпач.
Люди тікають із селищ.
Пошесть спустошує землі гірше за данців.
Двоє моїх онуків подорожують під відкритим небом, коли лютує хвороба.
Ідіт зрадила брата, щоб врятувати леді Ельфвін.
Він убив лорда Етельреда! Я бачила!
Але вона захворіла й може не вижити.
Боюся, їй стало гірше.
Ми маємо повернутися до Еґельсбурґа й розповісти про зраду Ердвульфа.
Розповімо йому, якій людині він вірив.
Треба знайти нового правителя, що принесе мир, інакше все буде втрачено.
Доля править усім!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
В ім'я Отця, Сина і Святого Духа...
ЕЙЛСБЕРІ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
В ім'я Отця, Сина і Святого Духа...
-Не звертай увагу. -Яка неповага.
Етельред мені не подобався, та він був тут правителем.
Прокляття на нащадків Етельреда!
Швидко!
-Мене через вас стратять. -Ти якось досі вижив.
Можеш їх сховати? Це моя дочка й байстрюк короля.
-Що? -Не питай.
Лише доти, доки Едвард мене вислухає.
Боюся, уже пізно. Це місце, як сушняк, що чекає на іскру.
Тому мені й потрібна твоя допомога.
Дякую.
Ходімо. Сюди.
Прокляття на нащадків Етельреда!
Ця непокора викликана голодом?
Голодом, лихоманкою, браком лідерства.
На скільки вистачить зерна?
Залежить від того, скільки олдермени сховали для себе.
Хай простить тебе Бог!
Лорд Бурґред знову проти мене виступає.
Ігноруйте плітки.
Насправді небезпечні люди погрозами не розкидаються.
Мені знайомий цей погляд. У тебе немає плану.
У мене є план.
Ганьба тобі!
Скажемо олдерменам, що вб'ємо їх правителя.
Пробачте, у мене новини.
Оледермени скликали вітенагемот після похорон.
Чому мені не сказали?
Кажуть, що вам не треба знати. І що ви не можете туди прийти.
Отче наш, що є в небі...
Нехай святиться ім'я Твоє.
Нехай буде воля Твоя.
Що тут сталося?
Різанина, зрада, а тепер амбіції.
То що мені робити, як тебе вбиватимуть?
Вони мене не вб'ють.
Я єдиний, хто знає, де ховається Ельфвін.
Ми укладемо угоду.
Королю не можна довіряти.
Він називає себе лідером усіх саксів,
але будує проти нас плани, щоб підкорити нас!
Попросимо його пояснити свою позицію.
Щоб він збрехав про леді Ельфвін, як брехав про її мати?
Прийшов час діяти рішучіше!
Ізоляція від Вессексу
принесе Мерсії не більше користі, ніж тиранія короля Едварда!
-То хай вирішить вітенагемот. -Хто...
Будь ласка, продовжуйте.
Вітенагемот закритий для всіх, крім мерсійців.
-Я мерсієць по матері. -Правителю, ні.
У нас має бути змога говорити вільно.
Я не заперечую.
Говоріть.
Я прийшов лише послухати вашу дискусію.
Ви казали, що я збрехав щодо леді Ельфвін?
Усім відомо, що Ердвульф полює на неї на дорогах.
Так. Щоб повернути її в безпеку.
Ми чекаємо, поки минеться хвороба й повернуться Ердвульф і леді Ельфвін.
Брехня!
Нерозумно так говорити.
Ти казав, ми можемо говорити вільно, і я кажу, що це брехня!
Лорде Бурґреде, не забувайте, хто я.
Ви привели свої війська. Очільник мерсійської варти зник,
тож ми знову не можемо захищатися.
І ось раптом, як сніг на голову, місто закривають через лихоманку,
-і люди голодують! -Бурґреде, ти зайшов надто далеко!
Ви ж не вважаєте, що я створив цю ситуацію.
Люди голодують, бо ви сховали зерно!
Ми сховали його, щоб на ньому не жиріли бійці з Вессексу.
Годі!
-Розбійник приїхав! -Не розбійник.
А людина, що бачила досить сварок у Мерсії. Дозвольте говорити.
Я лорд Утред, який разом із леді Етельфледою
привів фірди Мерсії до перемоги над данцями біля Теттенголу.
Я проливав за вас кров. За це прошу вислухати мене.
Лорде Утреде, поясніть цим людям,
що леді Ельфвін у безпеці й скоро повернеться для заручин.
Вона в безпеці, та не може бути заручена.
Ердвульф зізнався у вбивстві лорда Етельреда
й втік із Мерсії.
Не слухайте язичника! Він приносить лихо!
Чому ти принижуєш Мерсію такою ганебною брехнею?
Це не брехня. Ердвульф майже зізнався перед своїми воїнами.
Це знайшли в нього.
Воно належало лорду Етельреду й було вкрадене, коли він помирав.
Ердвульф зробив багато шкоди Мерсії.
Ви всі закривали на це очі.
Ось наслідки.
ВІҐОРА ЛІА
ВІРЕ ФОРЕСТ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Що це?
-Я тобі не скажу. -Це полин?
Він не допоможе. Я чув, він може вбити.
Отрута іноді лікує.
Змішана зі святою водою, вона знизить температуру.
Подивися на неї. Вона помирає.
-Якщо помре, ми будемо винні. -Хвороба всюди, Ідіт.
Так. І кого звинувачують? Грішників, таких, як я.
Тебе не цуралися, як мене.
Я не ризикуватиму.
А я гадала, ти один із найхоробріших воїнів.
Ось.
Тепер ми обидві приречені.
Ельфвін?
Де моя племінниця, Утреде?
Ми знаємо, що ти поїхав із дітьми із Солтвіка.
-Де вони? -Я вам не скажу.
Доки не дасте слово, що захистите Ельфвін і леді Етельфледу.
Ти не в тому положенні, щоб торгуватися!
Тож я запитаю ще раз.
Де моя племінниця?
Говори, або я накажу схопити тебе.
Я нічого поганого не зробив. Ви це знаєте.
Твої дії призвели до хаосу, завадили м'якому переходу влади
й спричинили повстання серед олдерменів!
Отже, навіть ти зрозумієш, чому я називаю тебе зрадником.
Виведіть його.
Дізнайтеся, де він її переховує.
Дівчина - наш єдиний спосіб утримати союз.
Якщо не заручимо її, втратимо цей зв'язок.
Але з ким її заручити?
Ви ж казали, що гідних кандидатів нема.
Так.
Може, замість того, щоб шукати зв'язку з олдерменами,
нам слід знайти спосіб зломити їх.
КОРОЛІВСТВО ДІГЕБЕРТ, УЕЛЬС
Чому ми їх ще не перебили?
-Нас надурили! -Ти ж кажеш, що контролюєш їх.
А тоді я чую, що вони захопили наші селища на півдні!
Я раніше не бачив таких людей.
Я не хочу, щоб ця новина досягла брата, поки він у паломництві.
-Ти нікому не розповіси про поразки. -Вони лякають.
Що це було?
Пити хочеш?
Не підходьте! Розійдіться.
Ми веземо його на склад, щоб його не вкрав Вессекс.
Забрати вози!
Король вимагає, щоб зерно було справедливо розподілено між людьми.
Королю на людей начхати.
Охороно!
Відійдіть!
За мною!
Я вважаю, що це провокація.
ПЕКФОРД
ПЕКФОРТОН ГІЛЛЗ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Що таке?
За нами хтось їде. Уперед!
Пішов!
-Невже нас знайшли? -Ми від них не втечемо.
Треба ховатися.
Геть!
Пане королю!
Чому ви продовжуєте вилучати наше зерно й займати нашу фортецю?
Дозвольте нагадати вам, ця зала - лише для правителя Мерсії й олдерменів.
І я залишуся тут, поки не буде обрано нового правителя.
Але вітенагемот має намір від'єднатися від Вессексу.
Он як?
Ти не говориш від лиця олдерменів.
Ти лише за все хапаєшся, як жадібна дитина,
і я цього не терпітиму.
Якщо ти хочеш, щоб я пішов із зали,
одному з твоїх людей доведеться застосувати силу до короля -
людини, помазаної Богом правити Його іменем, і сина Альфреда.
Вони зганьблять мене...
а ви зганьбите Мерсію, знищивши згоду, яка так довго була між нами.
Хто це зробить?
Витягне короля із зали?
Хто наважиться так виступити проти Бога?
Я.
Я битимуся за Мерсію.
Ти забуваєш, що я король і маю королівську владу.
Лорде Бурґреде...
Ми забрали вашого сина до Вессексу для релігійного навчання.
Про нього подбають, поки його батько не змінить свою думку.
-Леді Етельфледо! -Тікайте.
-Ми знаємо, що ви там! -Я їх затримаю.
Ні.
Сітріку.
Леді, це люди Утреда!
-Дякувати Богу, це ти. -Леді.
Альдгельме.
Вас нелегко знайти.
Вас Утред відправив?
Як моя дочка?
Вона в безпеці.
Утред в Еґельсбурґу, просить про захист для вас.
Ельфвін із ним?
Про неї дбають, але...
Вона захворіла.
Лихоманка?
Може й ні.
Вона дуже багато подорожувала.
Поїхали до неї.
Король попросив тебе це зробити?
Не говори.
Ти давав клятву Альфреду?
Де б ми ще зустрілися.
Ми билися при Беамфлеоті.
Чи так вже треба видобувати з тебе інформацію у важкий спосіб?
Чому б тобі просто не сказати нам, де ховається леді Ельфвін?
Це твій вибір.
Ельфвін.
Ельфвін, благаю, прокинься.
-Ти її вбила. -Ні.
Може, це отрута спалює в ній лихоманку?
-Чи, може, вона мертва? -Ні, вона ще дихає.
Треба відвезти її в зручне місце. Повернімося до Еґельсбурґу.
-Лорд Утред наказав залишатися. -Я знаю, що він наказав.
Та він не мій господар, і нам тут не можна залишатися.
Треба відвезти її до цілителя в Еґельсбурґу, якщо хочемо врятувати її.
Гаразд.
Боже, змилуйся.
Як прояви твого благочестя?
Щиросердні.
Де син Бурґреда?
У безпеці.
Це був жорстокий вчинок. Але, підозрюю, розумний.
Він послабив Бурґреда, а ти уник сутички.
За це я тобі вдячна.
Та конфлікт не вичерпано.
Але ти діяв рішуче. І це стане в нагоді в часи хаосу.
Тепер сам зможеш виступити миротворцем. Що ти робитимеш?
Я тобі не розповім, бо ти не триматимеш це при собі.
Тоді скажу тобі одну річ.
Люди Мерсії - сакси. Але вони ніколи не стануть людьми Вессексу.
Змусиш їх - і вони чинитимуть опір.
Якщо не плануватимеш завоювати їх, усе можна владнати.
Дбай про Мерсію й надалі,
знайди гідну партію для моєї онуки, - і наступить мир.
Ми дізналися, чи в Утреда всі діти із Солтвіка?
Він не зізнається.
Повірте, ми намагалися дізнатися.
Не відвертайся від мене. Це робили в твоє ім'я.
Утреде, я не давав такого наказу.
Етельгельм каже, що діє від твого імені.
Подивися на мене!
Принесіть йому їжу, воду й хутро, щоб він не мерз.
Так, мілорде.
Я не давав такого наказу, бо знав, що це не спрацює.
Лорд Етельгельм дурний, бо думав, що ти здасися.
Скажи мені, звідки береться така мужність?
Ти так страждав - і за що? За дитину, яку ледь знаєш.
-Не за неї. -Тоді чому?
З тої ж причини, з якої бився при Теттенголі.
Через глибоку любов до мерсійської політики.
Ти любиш мою сестру?
Твоя сестра вдова. Я її поважаю.
Я завжди заздрив тому, що ти сам обираєш свій шлях.
Дивився, як за тобою йдуть інші,
і відчував... Натхнення, хоч і трохи заздрив.
А тепер я думаю, чи не перебуваєш ти в такій самій тюрмі, що і я,
не в змозі втекти від життя, яке було тобі нав'язане.
Ніхто з нас не хотів тут опинитися.
У мене можливостей обирати стає все менше.
Я намагався знайти рішення,
щоб і мерсійців вшанувати, і порядок зберегти.
Але зараз усе проти мене...
І я питаю себе, чи Бог хоче, щоб я боровся?
Я занадто довго слухав поради інших.
Я робив помилки, так.
Я жив у тіні Альфреда.
А тепер ти побачив світло?
Я знаю, він мав рацію, коли казав, що разом королівства сильніші.
Тож, може, я маю сам об'єднати їх,
а не змушувати дитину робити це за мене.
Ти вільний піти, Утреде.
Повертайся до Ельфвін,
знайди мою сестру та охороняй їх, поки не закінчиться конфлікт.
Тут можуть початися жахливі речі. Краще їм цього не бачити.
Їх виштовхнуть назад у море, вони потонуть у своїй крові!
Цього разу вони не з тими зв'язалися.
Агов!
Ти чула це, курво?
Привітаєш нас?
О... Не може говорити через спрагу.
Хочеш попити?
Давай.
Вона каже, що ваша донька перейшла в інший світ...
І її тіло забрали до Еґельсбурґа.
Утред нарешті усвідомив, що опиратися марно?
Я б так не сказав.
Але я попросив його поїхати з Еґельсбурґа.
-І вас прошу зробити те саме. -Мілорде?
Ви не один раз
тлумачили мої бажання так, як, на мою думку, не належить християнину.
Я намагався спрямувати вас до більш сміливих вчинків.
Це сміливо - саджати вдову під замок?
Бити чоловіка в кайданах?
Я просто був посередником між вами й необхідними неприємними речами.
-Я робив, що ви просили. -Але не те, що я хотів.
Ви використовували мої накази, щоб чинити так, як хотілося вам.
Мабуть, ви перестали ясно міркувати, бо ви зараз так далеко від дому.
Повертайтеся до Вінчестера, і усе буде добре.
Добре. Я зроблю, як ви просите.
Сподіваюся, ваша мати дасть вам кращі поради, ніж я.
Чудові новини, Едварде! Кажуть, до воріт принесли Ельфвін.
Вона тут?
-Занести її в місто? -Звісно, неси її до мене!
Відкрити ворота!
Бачиш, це знак. Бог не хоче, щоб ти був тираном.
Він послав тобі винагороду!
Відійдіть!
Господи!
-Потрібний священик. -Ми все спробували.
-Треба робити останні обряди. -Приведи всіх цілителів у місті.
Нікому про це нічого не кажи.
Так, мілорде. Ідіть зі мною.
Швидше.
Гадаєш, вона виживе?
Господи.
Я знайду того, хто це зробив.
Не треба.
Що тепер?
Нам тут більше нема чого робити, Фінане. Де моя дочка?
Вона наполягла на тому, щоб допомогти отцю Пірліґу. Я її відмовляв...
Вона вперта, бо вона моя дочка.
Де вона?
Король продовжує захоплювати місто.
Він годує людей.
Ти перестав міркувати ясно.
Думай про сина.
-Тут зерно! -Ходімо зі мною.
Віз тут.
-Тут усім вистачить. -Ставайте в чергу.
Не штовхайтеся.
Відійдіть і станьте в чергу!
-Вам це не потрібно! -Зачекайте.
Можна подумати, зерно - це срібло.
Заспокойтеся! Тут усім вистачить.
Припиніть! Відійдіть!
Злізь із мене!
Стіорро!
-Фінане, забирай Стіорру! -Подивися на мене.
Зупиніться! Покладіть це!
Годі! Відійдіть!
Я знаю, що ви страждаєте, та ворожнеча вас не врятує!
Ви маєте діяти, як одне ціле, а не сваритися між собою.
Тепер відійдіть від воза й станьте в чергу.
Кожний отримає, скільки треба.
-Дивися, як він на них впливає. -Повірте мені.
Він накаже їм повстати проти тебе.
Мерсійці не мають битися з мерсійцями.
Усі, кому потрібне зерно, мають поводитися мирно.
-Фінане, допоможи мені з мішками. -Мілорде.
Приведіть його до мене.
-Благослови вас Бог. -Дякуємо.
Убийте всіх, хто не зможе працювати!
Товстунів можна продати, як рабів.
Захопіть форт!
Не вбивай його.
Ти хочеш срібло?
Срібло мене не цікавить.
Ми шукаємо данку на ім'я Бріда.
Запізно. Я її вбив.
Не вбив!
Пане королю, я збирався поїхати, як ми домовилися.
А потім ти вирішив взяти участь у безладах у місті.
Я не вирішував.
Тебе змусили сили, які ти не міг контролювати?
Як завжди, Утред - лише іграшка в руках богів.
Ти хотів принести мир в Еґельсбурґ.
Це краще, ніж хотіти розпочати ще один бій.
Ти справді вважаєш, що я хочу битися?
Може й ні, але битва станеться.
Олдермени не відступлять,
і ви завершите різанину, розпочату данцями.
Боюся, ти маєш рацію.
Може статися велика різанина,
постраждають невинні люди.
Я розчавлю їх, залишу керувати містом варту Вессексу.
Вони правитимуть тут, як захочуть,
а за такого правління людям важко живеться.
У часи конфлікту трапляються дивні речі.
Олдермени радіють, що змогли нас стримати на час.
У будь-якому разі, конфлікт триватиме.
Можливо, вони полюватимуть на мою сестру.
Вони її не знайдуть.
Ви так житимете вигнанцями місяцями чи роками? Ти цього хочеш?
Я багато років провів у подорожах.
Так, але не таке життя судилося Етельфледі.
Вона заслуговує на більше.
Це рішення приймаєте ви.
Якщо я поставлю тут правителем того, хто зможе встановити мир,
хто може не подобатися олдерманам,
але чия популярність серед людей може змусити їх прийняти його...
Назвемо його Правителем і Захисником, що правитиме тут
кілька років, поки ситуація не стабілізується.
Мені цікаво, чи такою людиною маєш стати ти.
Я?
Я не хочу тут правити.
Так. Але, як нам відомо, нам самим рідко випадає приймати рішення.
Знайди рівновагу, дочекайся, поки виросте якийсь олдермен,
якщо моя племінниця виживе, заручи її з тим, кого обере Етельфледа.
Я бачу, що люди тут тебе поважають.
Вони тебе слухаються.
Тож може нам слід обернути це на спільну користь.
Я не шукаю користі.
Навіть заради миру?
Приймеш пропозицію, зробиш так, щоб у Мерсії все стало, як раніше,
до того, як Етельред усе знищив.
-А якщо не прийму? -Як ти кажеш, почнеться різанина.
І це буде твій вибір.
Приймеш - твою репутацію буде відновлено,
а твої люди отримають статус і гроші.
А через кілька років зможеш втілювати будь-які свої мрії.
Я можу дати тобі війська, щоб відвоювати втрачену фортецю.
А натомість?
Я буду твоїм королем і розраховуватиму на твою вірність.
Чекатиму на відповідь до завтра.
Звідки мені знати, що ти Бріда?
Я билася з Ґутрумом, я мандрувала з Раґнаром.
Я вбивала людей біля Теттенголу.
Ти чула про битви саксів. Це не робить тебе Брідою.
Ти носиш дитину Кнута чи валлійця?
Дитину зачав Кнут. Але він загинув.
Я тебе не знаю.
Я двоюрідний брат Кнута, Сідрік Ірландський.
Сіґтиґра перемогли і вбили.
Перемогли - так, вигнали з поселень - так.
Але наразі я досить живий.
-І кому ти тепер належиш, Брідо? -Нікому. Я воячка-одиначка.
На вигляд ти не воячка.
Дай мені меч, і я тобі покажу.
Дати тобі мій меч? Ти можеш мене вбити.
Ні, та Бріда, про яку я чув, підступна. Тож я краще буду озброєний.
Якщо ти та, за кого себе видаєш, покажи мені.
Слухай, що я говоритиму.
Готуйся, що я зламаю тебе, як ти намагався зламати мене.
Брідо, ти зла, як вовчиця.
-Він жартує? -Ні.
Отже, він або божевільний, або геній, як його батько.
Він каже, що Етельфледа буде захищена. І це правда.
Жоден правитель Мерсії не захищатиме її, як я.
Але?
Але не моя доля стати правителем Мерсії.
Я не хотів такої влади.
Може, саме це робить тебе найкращим кандидатом.
Мерсія постраждала від амбіцій лідерів.
Тож є перспектива срібла і влади, і порятунку жінки, яку ти любиш.
Що тебе стримує?
Присяга на вірність ще одному королю саксів. Я обіцяв собі не робити цього.
Я закладався не пити багато елю, але часто порушую слово.
Ніхто не хоче розірвати зв'язок королівств.
Менше за всіх Етельфледа.
Це шлях до миру. І вона буде в безпеці.
Висновок один: Едвард тебе перехитрив.
Цього разу.
Отже, він розумний, як батько.
А це добре для всіх саксів, у тому числі тебе.
Що згубило Кнута? Пиха чи злість?
І те, і те. Та більше те, що він зрадник.
Кого він убив через свої амбіції?
Він убив мого коханого Раґнара й звинуватив іншого.
Він відомий своєю хитрістю.
Я цим завжди захоплювався.
Але він загинув безчесно, якщо дозволив полонити свою жінку.
Його вбив Утред, Вбивця Данців.
Але я йому помщуся.
Я чув про цього Вбивцю Данців...
І про те, що він роками робив із нашими людьми.
Чому Кнут не приплив, коли ми просили допомоги?
Ми були зайняті своїми битвами.
Що?
-Ти й без нашої допомоги втік. -Але не мої родичі.
Наших жінок і дітей вбили ірландці,
ми не встигли врятувати їх.
То ви маєте помститися й народити більше дітей.
Може, ти маєш рацію.
Набратися тут сил,
дозволити відпочити людям, взяти срібло й відбити Діфлін.
Тут якось порожньо, чи не так?
Так. Найбільші скарби у Вессексі.
На жаль, сакси не люблять ділитися.
Але кажуть, що їх віра побудована на любові.
Вони багато дурниць кажуть.
Більше, ніж ірландці? У це я не можу повірити.
Ти ще багато чого дізнаєшся.
Що ти робитимеш зараз?
Відріжу голову цьому чоловіку й відправлю її Гівелу.
Ми вже близько.
-Куди ми йдемо? -У більш безпечне місце.
Ходімо.
Це тут. Заходь.
Іди.
Сиди там.
Покажіть мені хлопця, отче Пірліґу.
Не ховайте його від мене.
Він тут?
-Ви про нього знаєте? -Так.
Я боялася, що його викрали, що ми його втратили назавжди.
Його сюди Утред привіз?
Очевидно, навіть в Еґельсбурґу краще, ніж у дорозі.
Він досить пригод пережив.
Я йому за це вдячна.
Я знаю, ви його не любите, але, може, цього разу Едвард має рацію.
Отче Пірліґу, що мені не розповіли?
Ходять чутки, що ти уклав угоду.
Так.
-Мені цей чоловік не подобається. -Мені не потрібна твоя згода.
Але це може бути єдиним компромісом.
Олдермени скаржитимуться, але цього разу не будь із ними таким суворим.
І знайдеш у цьому спокуту.
-Мені вона теж не потрібна. -О, синку, потрібна.
Хоча б за гріхи твоєї матері.
-Хто це? -Етельстан.
Йому тут не місце.
Я знаю, що тобі важко його прийняти...
Та я гадала, що зараз, коли певна загроза зникла...
Можливо настав момент для вашого возз'єднання.
-Мамо, я не можу. -Будь ласка.
Він жив у брехні, і це треба виправити.
Я помилялася, коли розлучила вас, і я про це шкодую.
Я гадала, що в минулому діяла заради захисту тебе й Вессексу,
що діяла в ім'я Господа.
Але Бог заклав у твоє серце кохання до першої дружини й цієї дитини.
І я не мала це ігнорувати.
Отже, я прошу вибачення в тебе...
І в нього.
Йому потрібний твій захист.
Поверни його туди, де він переховувався.
ТРЕФ ФІННАУН
ГОЛІВЕЛЛ, УЕЛЬС
Мій королю...
-Ти прийняв рішення? -Я прийму пропозицію,
якщо зможу правити, як захочу.
Я ніколи не хотів контролювати Мерсію. Хочу тільки миру для неї.
Добре. Отже, у нас однакові бажання.
Нарешті, я укладаю угоду з Утредом Беббанбурзьким.
Це ім'я з іншого життя, але так, ми укладаємо угоду.
Охороно!
Кенріку, нехай нас пропустять.
Міледі, я не можу. Король заборонив.
Мені сказали, що тут тіло моєї дочки.
Ось до чого довів нас ваш король.
Кенріку, благаю, в ім'я Альфреда, відкрийте ворота й пропустіть нас.
Відкрийте ворота!
О, моя люба, ти повернулася.
-Ельфвін померла. -Ні, доню.
Сталося диво, і твоє серце даремно крається.
Мамо...
Погуляємо разом!
За Ідіт! За те, що вона не вбила леді Ельфвін!
-За Ідіт! -Так!
Твій брат відновив мир,
людям роздають харчі, хвороба слабшає.
За Сітріка й Етельфледу! І за молодого Утреда!
Нехай повертаються цілі.
Але якщо до їх приїзду ще залишиться ель,
ми самі винні!
Здебільшого, люди з нетерпінням чекають нового правителя.
І хто він?
Він попросив Утреда.
За землі, срібло й жінок!
За Утреда Мерсійського!
-Нарешті він зможе заплатити! -Дуже сумніваюся.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко