ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ «НЕТФЛІКС»
Я Утред, син Утреда.
У Вейлесі король Гівел і його брат Родрі вірять, що перемога
біля Теттенголу принесла мир.
Я йду в паломництво. А ти можеш правити з цієї фортеці, поки мене не буде.
Але новий данський воїн стримає лють Бріди, спрямовану на саксів.
-Я тебе не знаю. -Кузен Кнута. Сітрік Ірландський.
Ти носиш дитину Кнута чи якогось валлійця?
Я повернувся до Еґельсбурґа, розповісти правду про зраду Ердвульфа.
Ердвульф зізнався у вбивстві лорда Етельреда й утік із Мерсії.
Завдяки доброті вірних їй людей
Етельфледа возз'єдналася з дочкою.
Сталося диво, і твоє серце даремно крається.
Сподіваюся, що моє кохання до Етельфледи зможе розквітнути.
Жити в мирі, поруч із тобою, ростити дочку в безпеці -
ніщо не зробило би мене більш щасливою.
Але без правителя на троні...
Заспокойтеся!
...у Мерсії панує безлад.
Серце Едварда стає все черствішим, навіть до власного сина.
-Це Етельстан. -Йому тут не можна бути.
А моя доля змінилася, коли я отримав неочікувану пропозицію.
Якщо я поставлю правителем тут когось, хто зможе встановити мир,
я хочу знати, чи такою людиною можеш бути ти.
За Утреда Мерсійського!
Доля править усім!
ЛАННКАДОК
ЛАНҐАДОҐ, УЕЛЬС
Уперед!
Данці!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
Спаліть усе.
Ми все зібрали.
Рушаймо!
Назад до фортеці.
ЕҐЕЛЬСБУРҐ
ЕЙЛСБЕРІ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Оглядаєте своє королівство, лорде Утреде?
-Я не хочу сваритися. -То не погоджуйся.
Не ти маєш правити Мерсією.
Чому ти так думаєш?
Ти дикий та імпульсивний, тебе веде серце й інстинкти.
І я люблю це в тобі.
Але зараз правителю Мерсії потрібні інші якості.
Потрібний хтось із виваженим і дипломатичним підходом,
хто зможе відбудувати королівство й створити рівноправні союзи.
Я можу бути дипломатичним, коли треба.
Мерсії потрібний правитель, який не буде нав'язаним Вессексом тираном.
А так подумають, бо тебе обрав Едвард
Правителем і Захисником Мерсії.
Наразі, це найкраще, що ми можемо зробити для Мерсії.
Інший правитель може гірше до тебе ставитися.
Тебе можуть вигнати.
Це правда.
І ти все одно краще обереш це, ніж побачиш мене на троні?
Якщо ти просиш обрати між правителем, який краще для мене,
і тим, хто краще для Мерсії, я оберу останнього.
Потреби Мерсії важливіші за мої.
-Я зробив це для тебе. -Я знаю.
Щоб ви з Ельфвін були в безпеці.
Як правитель Мерсії, я зможу захистити вас.
Я ціную все, що ти для нас зробив, Утреде.
Та це не змінює мою думку:
Мерсії потрібен незалежний від Вессексу правитель.
-Вибачте. Я можу пізніше зайти. -Я саме збиралася йти, отче.
Я знаю, ти зробиш вірний вибір.
-Щось важливе? -Хотів обговорити ваше хрещення.
За законом правитель Мерсії має бути християнином.
Мене хрестив отець Беокка. Двічі.
Це було давно,
і відтоді ти жив не дуже християнським життям.
Тож деякі олдермени хочуть особисто подивитися, як тебе похрестять.
Мого слова недостатньо?
Якщо є сумніви, чому не забезпечити олдерменам доказ?
Невже перспектива ще раз запросити Бога до серця
настільки тобі відразна, що ти знехтуєш
-можливістю стати правителем Мерсії? -Ні.
-Гаразд. -Це все вирішить.
Я охрещуся... Знову!
Втретє.
Добре.
КОРОЛІВСТВО ДЕГІБЕРТ
УЕЛЬС
Тут у нас буде чудовий дім. Зможемо трохи відпочити.
Брідо! Де всі жінки?
Валлійські жінки чинять опір. Довелося їх вбити.
-Правильно зробили. -Ми зібрали вже багато.
У нас є досить, щоб поїхати.
Поїхати куди?
До Вессексу чи Мерсії. Мені набридло вбивати фермерів і їх жінок.
Мої люди прибули з Ірландії, де билися кілька місяців.
Вони втомлені. А де краще відпочити, ніж тут?
У нас є їжа, ми в безпеці.
Причин їхати нема.
Едвард і Утред вбили наших людей. Вони мають за це заплатити.
-І заплатять. -Коли?
Коли прийде час.
Я вижила в тій ямі не для того,
щоб дивитися, як від'їдаються твої люди, поки сакси сильнішають.
Після Теттенголу вони ще слабкі. І не очікуватимуть нападу.
У тебе дух воїна. І це добре.
Та якщо я скажу своїм людям битися, я маю сам вірити в мету.
Вони битимуться, щоб захистити свої сім'ї, за їжу або за землю.
Але помста за Теттенгол - недостатня причина.
Тоді я шукатиму союзників на півночі. Вони битимуться із саксами.
То так і зроби.
Мені для супроводу потрібно десять людей.
Ти мені винен.
Можеш взяти п'ятьох.
-Леді Етельфледо. -Не вставай.
Я помилялася, коли сумнівалася в тобі.
Ти донесла мої слова до лорда Утреда, як і обіцяла.
Була рада допомогти.
І мені сказали, що ти дбала про Ельфвін і збивала їй жар.
Вона - безстрашне дитя.
Певно, це в неї в крові.
-Ти їй подобаєшся. -А вона мені.
Може, я стану їй тут у пригоді.
Мені цікаво...
Чому ти розповіла, що Ердвульф вбив Етельреда?
Може, Ердвульф мій брат, та я знала, що він погано вчинив.
Я обираю вірність вам і лорду Утреду,
бо вірю в те, що ви з ним робите.
Думав, ти будеш радий подивитися на моє хрещення.
Я був би, якби вірив, що ти щиро прийняв Бога у своє серце.
Ти переживаєш, чи кожна дитина, яку хрестять, щиро приймає Бога в серце?
Впевнений, мало хто з них використовує це, щоб претендувати на трон.
Мудрість Бога безмежна, чи не так?
Він знатиме, чи я щирий.
Лорде Утреде, підійдіть, щоб прийняти милість Божу.
Вгору! І вниз!
Я їду. Комусь потрібен мій пес?
Хтось хоче мого собаку?
Усе, що треба, це годувати його, поїти й бити.
Бити його щодня!
Вставай! Пішов!
Хочете собаку?
Ніхто тебе не хоче, пес.
Я знаю, що в тебе є сумніви щодо лорда Утреда,
та я впевнений, що це правильне рішення.
Не те, щоб я сумнівалася в ньому.
Просто не можу забути, що він приставив ніж до горла твого батька
й погрожував вбити його.
Господи, забери сліпоту серця Утреда.
Просимо тебе, Боже, почути наші молитви й захистити Утреда.
Позначаємо його знаком твого хреста.
Боже, творцю всіх людей,
ми радіємо дару благодаті, що зійшла на Утреда,
яку він не зміг би отримати на землі, а лише через священне благословення.
Ти готовий до хрещення.
Нехай підійде твій покровитель.
Прийми слугу Твого Утреда
до лав відданих Тобі святих і ясних янголів!
Нехай вода очистить його, щоб він мав мудрість вчиняти справедливо.
Утреде, тепер ти дитя Боже.
-Амінь. -Амінь.
Не думаю, що зможу випити ще хоч краплю елю, Фінане.
Усі знають, що подібне лікується подібним.
Тож краще почуватимешся, тільки якщо ще вип'єш.
Логічно.
Дозвольте представити вам найближчих радників нового правителя Мерсії.
Як на мене, вони не схожі на радників правителя.
А ви з багатьма знайомі?
-З жодним, гадаю. -То ось такий вони мають вигляд.
Тепер наповніть наші келихи елем, а ми вам розповімо про великі плани щодо Мерсії.
Агов, не спи.
-Не для неї. Вона питиме молоко. -Що?
Я не хочу накликати лють Правителя і Захисника Мерсії в перший же день.
Ти готовий служити?
Так, королю.
Після вітенагемоту поговоримо наодинці.
Розповім тобі плани щодо того,
як має розвиватися союз Вессексу й Мерсії.
Важливо, щоб ти знав, що саме робити.
Звісно, королю.
Це вже зроблено, Етельфледо, змирися.
Утреда хрестили, і тепер він правитель Мерсії.
Це не найгірший результат.
-Я пам'ятаю, як ти бажала йому смерті! -Так.
Але твій батько бачив у ньому щось, що я не розгледіла.
Альфред добре розбирався в людях.
Утред - гарна людина, але це не для нього.
Йому нав'язав Мерсію мій брат, і це не можна прийняти.
Вітенагемот вирішить, кому правити Мерсією, а не Едвард.
Це нісенітниця.
Едвард діє, наче Мерсія - його королівство, а це не так.
Ми його союзники, а не піддані. Хай прийме це.
Твій брат діє, як вважає за найкраще.
Для нього, не для Мерсії.
Це так забагато - хотіти, щоб правителя
обрав не Вессекс?
Можеш хотіти. Але не більше.
Не ми приймаємо рішення.
Гадаєш, я б не хотіла мати вагоміше право голосу,
а не стояти тихенько осторонь, поки чоловіки приймають дурні рішення?
Така наша доля.
Вони збираються.
ЛАННКАДОК
ЛАНҐАДОҐ
Господи...
Пане королю?
Заспокой їхні душі...
Тихо!
Усе гаразд, дитино. Ти в безпеці.
Хто напав на ваше селище?
Данці?
Не хвилюйся. Ми виправимо цю кривду.
Вітенагемот зібрався.
Господи на небесах,
хай Твоя свята мудрість зійде на цей вітенагемот і керуватиме нами.
-Амінь. -Амінь.
Ніхто з присутніх не заперечує, що Мерсія є старовинним сакським королівством.
Але королівство без правителя - це корабель без керманича.
Його кидає з боку в бік і розбиває об скелі.
Обирати правителя Мерсії завжди було правом вітенагемоту.
Оскільки Етельред пішов із цього світу,
ми маємо обирати.
На роль Правителя і Захисника Мерсії запропоновано лорда Утреда.
Мерсія втратила багато синів, відбиваючи данців.
Наша армія ослаблена, наші селища спустошені хворобою.
Ми вразливі, як ніколи.
Щоб захистити королівство, маємо обрати правителя,
який співпрацював би із нашими сусідами у Вессексі.
Я запевняю вас, що Вессекс не має наміру впливати на вітенагемот.
Єдине наше бажання - щоб новий правитель підтримував зв'язок
між нашими королівствами.
Лорд Утред не тільки служив Вессексу,
він також відчайдушно бився біля Теттенголу за Мерсію.
І не будемо забувати:
він правитиме тільки поки молодші олдермени не досягнуть повноліття,
а леді Ельфвін не досягне шлюбного віку.
Чи не заперечує вітенагемот?
Тоді підійдіть, лорде Утреде.
Утреде, Правителю і Захиснику Мерсії, ви можете посісти свій трон.
Так!
Довірся інстинктам брата.
Я запрошую олдерменів підійти й принести клятви лорду Утреду.
Я б хотів звернутися до вас.
Як ви знаєте, я бився пліч-о-пліч із мерсійцями.
Те, що ви прийняли мене правителем, є честю, про яку я не забуду.
І тому мені важко казати те, що я маю сказати.
Є дехто, хто краще підходить на роль правителя Мерсії.
Дехто, хто дбає про Мерсію більше, ніж про себе.
Дехто, хто може бути рівноправним правителем із королем Едвардом.
Тож моїм першим розпорядженням як правителя Мерсії
я зрікаюся трону на користь леді Етельфледи, бо не можу вчинити інакше.
Вона привела вас до перемоги, коли Етельред вас покинув,
вона завжди передусім дбала про добробут Мерсії.
Жінка не може посісти трон Мерсії!
-Вона - правитель, який потрібний Мерсії. -Годі!
Тиша!
Леді Етельфледа не може правити Мерсією.
Пане королю, ви знаєте, що тільки вітенагемот обирає правителя Мерсії.
Тому мене й непокоїть жінка на троні:
якщо вона одружиться,
її чоловік стане правителем Мерсії без схвалення вітенагемоту.
Дозвольте сказати. Я віддана Мерсії.
Я б ніколи не діяла проти її інтересів.
Може й так, та король Едвард має рацію.
Вітенагемот завжди вважав,
що жінці не слід посідати трон.
Це лише побажання, не закон.
Вдова короля Оффи добре правила Мерсією багато років.
Якщо ви дозволите леді Етельфледі посісти трон,
ви наражатимете Мерсію на величезний ризик!
Можливо, є вихід.
Якщо вітенагемот влаштує така гарантія,
я поклянуся дотримуватися целібату, поки буду Правителькою Мерсії.
Мені нелегко буде це обіцяти,
та заради Мерсії я принесу таку жертву.
Ні. Це неприйнятно.
Я пропоную, щоб леді Етельфледа стала правителькою Мерсії.
Хто підтримує лорда Утреда?
Так!
Леді Етельфледо, ми хочемо стати свідками вашої клятви.
Клянуся, що поки посідатиму трон Мерсії,
дотримуватимуся целібату.
-Вітенагемот згодний? -Згодний!
Згодний.
Тоді, леді Етельфледо, можете сісти на трон.
Так!
Звільніть прохід! Назад у будинки!
-Відійди! -Агов!
Ховайся.
-Фінане, я... -Стіорро.
Дивіться, щоб ніхто не чинив опір, а ворота були зачинені.
Варто Вессексу, розосередитися!
Займіть позиції!
Охороняйте ворота!
Якби не було свята на честь нового правителя Мерсії,
я б подумав, що варта короля Едварда захоплює Еґельсбурґ.
Не схоже, що вони святкують.
Треба знайти Утреда й розповісти йому.
Гей!
Не довго ви правили, лорде Утреде,
та все одно принесли Мерсії користь.
Маємо гідного правителя.
Так.
Варта короля Едварда взяла місто під контроль.
На стіні - будьте пильними!
Займіть позиції біля західних воріт.
Пірліґу, що відбувається?
Ось що буває, коли король Едвард почувається ображеним.
Це Мерсія. Він не має права.
Він думає, що його армія дає йому право.
Пам'ятаймо, що Мерсія й Вессекс союзники.
Я хочу говорити з братом.
Король молиться й не хоче, щоб його турбували.
Скажіть, що я хочу його бачити.
Я передам ваші слова.
Де були мерсійці?
Як Едвард міг захопити місто без супротиву?
Мерсійська варта не має очільника без Ердвульфа,
а фірд зломлений і розсіяний.
Як нам реагувати без армії?
Ми нічого не робитимемо, доки я не поговорю з Едвардом.
-А що як він не говоритиме з вами? -Я зачекаю.
Його люди повсюди. Ви в небезпеці.
Може, варто піти в інше місце.
-Я залишуся тут. -Навіть якщо є небезпека?
Моїм першим королівським вчинком не може бути втеча.
-Краще, хай вас уб'ють? -Сподіваюся, до цього не дійде.
-То ми сидітимемо й чекатимемо? -Можемо поїсти.
А потім поспати. Але ми чекатимемо.
Бо не можна штовхати Мерсію на конфлікт із Вессексом.
Будь з Етельфледою, охороняй її покої. Не впускай нікого без її дозволу.
А її брата?
-Нікого. Ви двоє - зі мною. -Куди, мілорде?
Переконатися, що леді Етельфледі не доведеться
покладатися на волю Едварда, щоб вижити.
-Я Ердвульф. -Так!
Ти той дуполиз?
Я чув, що данці у Вейлесі, і прийшов поговорити з вами.
-Я не говорю із саксами, я їх вбиваю. -Ви передумаєте, коли почуєте,
що я маю сказати. Я хочу поділитися дуже цінною інформацією...
Вона допоможе...
Гадала, ти ніколи не прийдеш.
Правда, що батько передав трон леді Етельфледі?
Так.
Він так планував спочатку?
І для цього він хрестився?
Мабуть, я маю сердитися на нього. Бо він насміявся з Бога.
Але я не серджуся.
Твій батько - людина з твердими переконаннями. І ти теж.
Ним керують його пристрасті.
-Та він не діє з поганим наміром. -Знаю.
І я йому вдячний. Він перевіряє мою віру знову й знову.
І щоразу вона міцнішає.
Мені приємно це чути.
Також я усвідомив, що маю йти за покликом...
Служити Богу й тільки Богу.
Тож я маю йти.
Гадаєш, розумно сюди дитину приводити?
Приєднуйся до нас.
Що це в тебе?
-Це чоловік? -Ні, це король.
Він гарний король?
Так. Як ви.
Ти захопив Еґельсбурґ. Що тепер з ним робитимеш?
Утримуватиму, поки на чолі Мерсії не стане той, кому я вірю.
-Етельфледі ти можеш довіряти. -Ти на боці моєї сестри?
Я на боці нашої родини. Може, Утред зробив нам послугу.
Коли порушив слово й пішов проти моїх бажань?
Завдяки Утреду наша родина посідає трони і Вессексу, і Мерсії.
А мрія твого батька про об'єднану Англію стала ближче до реальності.
Етельфледа - твоя кров.
І вона буде тобі вірною, якщо ти дозволиш.
Вона - не загроза, Едварде.
Попереду фортеця Дігеберт.
Вона добре охороняється, та на нашому боці темрява й несподіванка.
Рухайтеся швидко й атакуйте нещадно.
Так, королю.
Данці... Я їх сморід і звідси чую.
-Нападемо чи відступимо? -Ми валлійці. Атакуймо!
-Шикуйсь! -Шикуйсь!
Убити їх! Убити їх усіх!
Стріляйте!
Не бійтеся!
Ми переможемо!
Не зупиняйтеся!
Луки!
Стріляйте!
Відступайте! Назад!
Рятуйтеся!
Вогонь!
Готуйте луки!
Стріляйте!
Відступайте!
Стріляйте!
Добивайте їх!
Привіт. Не хотіли, щоб твоя їжа й вогонь пропадали.
-Тобі ж вони не знадобляться. -Я можу вам допомогти.
Мені не потрібний дуполиз, що патякає весь час.
Не пам'ятаю, щоб ти при Теттенголі сміялася.
Тебе тоді перемогли й принизили.
Едвард із військом святкував перемогу.
Вони й досі святкують. Їдять, п'ють,
розповідають, як розбили данців.
Та я допоможу це виправити.
Я знаю, як перемогти Едварда.
Якщо вб'єш мене, я заберу цей секрет у могилу.
Вислухай те, що я маю сказати,
а якщо це не цінна інформація - вбий мене.
Так і зроблю.
Треба вивести леді Етельфледу на двір. Вона це має побачити.
Що?
Ваш фірд тут, Правителько Мерсії.
Тепер у вас досить людей, щоб битися з братом.
Який наказ віддасте своїй армії?
Зберігайте спокій!
Я не пожертвую життям жодного мерсійця, якщо не буде необхідності.
Фірд почекає за стіною.
Та я не маю сумніву, що Еґельсбурґ скоро перейде під мерсійський контроль.
Відкрийте ворота для лорда Утреда.
Їх більше не треба тримати зачиненими.
Мілорде, відкрийте їх, і я обіцяю,
що фірд не зайде в місто без запрошення.
Між нами не має бути конфлікту.
Іди, поглянь, що батько зробив. Не повіриш!
Ти куди їдеш?
До Вессексу.
Мені потрібний час на молитву й роздуми.
Батько знає?
Я вирішив їхати. Знаю, він спробує зупинити мене.
Навіщо тобі їхати?
Отець Беокка віддав своє життя, рятуючи моє.
Я можу виправдати його жертву тільки службою Богу.
Ось що я роблю.
Візьми мене із собою.
-Хочеш поїхати в абатство? -Ні, до Вессексу, щоб робити, що хочу.
-Що ти хочеш робити? -Будь-що.
Будь-що краще, ніж чекати й нудитися,
поки не змусять вийти заміж за когось, кого я зневажаю.
Я хочу жити. Ось і все.
Я б хотів взяти тебе із собою, та не можу.
Та твій час прийде. Я впевнений.
Бережи себе.
Я завжди думатиму про тебе.
Я дозволю фірду зайти в місто.
Я бачу, що тебе підтримують люди Мерсії.
Насолоджуйся цим моментом, так може бути не завжди.
Як правителька, ти муситимеш приймати неможливі рішення.
Я знаю сам, що помилявся у своїх виборах.
Поки я правителька Мерсії, я підтримуватиму тебе.
Я був сліпий, бо не бачив, що саме ти маєш правити Мерсією,
і за це я вибачаюся.
Нашого союзу мені досить.
Я ще хотів би поговорити про Східну Англію.
Етельред її завоював, та після його смерті там панує беззаконня.
Я пропоную відправити туди армію
з людей Вессексу й Мерсії, щоб відновити контроль.
Згодна.
Спільна армія - демонстрація того, що ми союзники.
Після цього можемо просуватися на землі данців у Нортумбрії.
Разом, я вірю, ми втілимо мрію батька про об'єднані землі.
Пірліґу...
Я шукаю сина.
-Він поїхав, Утреде. -Поїхав?
-Куди? -Назад до церкви у Вессексі.
-Коли? -Він поїхав перед заходом сонця.
Я казав йому поговорити з тобою, та він відмовився.
-Це через хрещення? -Ні.
Просто його покликав Бог.
Я знаю, ти не поділяєш його віру, та повір...
Цим хлопцем ти можеш пишатися.
Він повернеться?
Сподіваюся.
Я приготуюся до повернення в Коккгем.
-Ти не залишишся? -Ні.
Бути тут, бачити тебе щодня...
І не могти бути з тобою... Це занадто боляче.
Ми платимо велику ціну, та я мала принести ту клятву.
Я сумуватиму за тобою, Утреде Раґнарсон.
Я завжди прийду на поклик Мерсії, поки ти на троні.
Я знаю.
Добре бачити, що Еґельсбурґ знову в руках мерсійців.
Я хочу поговорити з тобою про Етельстана.
Я вдячний, що ти привела його до мене.
Я знаю, що ти не байдужий до хлопця,
та ти не можеш забрати його до Вінчестера.
Там є люди, що можуть бажати йому зла.
Якщо ти погодишся,
я б хотіла подбати про хлопця, відвезти його в Бедвін
і ростити його там, як я ростила тебе.
Щоб він пішов по твоїх стопах і стопах Альфреда.
Організуй подорож.
Я попрошу Утреда тебе супроводжувати.
-Пограй із нами. -За хвилинку.
Спочатку поговорю з Ідіт.
Я обіцяла, що винагороджу тебе за те, що ти переказала Утреду мої слова.
Ось.
Дякую, леді Етельфледо.
Ельфвін подобається твоє товариство.
Я цього не забуду.
Та тепер я королева.
Ти була коханкою мого чоловіка, а твій брат убив Етельреда.
Якщо дозволю тобі залишитися, подумають, що я слабка.
Я не хочу суворо карати тебе.
Я подбаю про місце в монастирі для тебе, де ти зможеш жити в безпеці.
Я хотіла б сама вирішувати, що робити.
Можна попрощатися з Ельфвін?
Так.
Брідо, я на тебе не очікував.
Ти пропустила велику перемогу.
-Ти зрозуміла, що розумно жити тут? -Ні.
Я ще більше переконалася, що треба йти на саксів зараз.
Я прийняв рішення, Брідо.
Ти передумаєш, коли побачиш, що я тобі привезла.
Ні, якщо це не велика армія.
Що це за шматок лайна?
Цей шматок лайна допоможе нам захопити Вінчестер...
Не проливши жодної краплі данської крові.
Знаю, ви вважаєте, ми втратили багатство й владу.
-Та в нас є щось важливіше. -Тільки не кажи, що це дружба.
-Треба ще випити. -Давайте.
Королівський раднику?
Ще глечик найміцнішого елю.
Я заплачу за ваш ель.
А коли ви поїдете з Еґельсбурґа, дозволите мені їхати з вами,
заради безпеки.
Налийте два.
Після Теттенголу Едвард більше не вбачає в данцях загрози.
Він відвів армію до Еґельсбурґа, залишив Вінчестер без захисту.
Вінчестер - духовний дім короля Альфреда.
Це дуже важливе для саксів місце.
Там лише жменька солдатів залишилася.
У нас більше не буде такої можливості.
Вінчестер слабкий, і ніхто цього не знає, крім нас.
Ти казав, що не ризикуватимеш життям людей,
окрім як заради їжі, земель і для захисту їх родин.
У Вінчестері все це буде. І ще більше.
А ризику нема.
Виступимо на Вінчестер сьогодні.
Переклад субтитрів: Черевко Анастасія