EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Magtkampen truer med at splitte de gamle alliancer.
Edward tér sig, som var Mercia hans rige. Det er det ikke.
At være så langt hjemmefra kan have påvirket Deres dømmekraft.
Vend hjem til Winchester.
Idet magten skifter hænder i Wessex, ser Aelswith sine planer få fodfæste.
Jeg kan føre Aethelstan til Bedwyn og opfostre ham der.
Sæt det i stand. Jeg beder Uhtred om at ledsage dig.
Eardwulfs forræderi er blevet afsløret af hans søster.
Red dig selv.
Uden allierede opsøger han dem, der ligeledes søger hævn.
Han er lorten, som vil lade os indtage Winchester,
uden at en eneste dråbe daneblod går tabt.
Jeg lod mig udråbe til Mercias hersker.
Endelig indgår jeg en aftale med Uhtred af Bebbanburg.
Men jeg kendte en, der fortjente det mere.
Min første handling som Mercias regent
kan kun være at abdicere tronen til fordel for lady Aethelflaed.
Lady Aethelflaed kan ikke regere Mercia.
Det var dog ikke uden omkostninger.
Jeg sværger, at så længe jeg sidder på Mercias trone, vil jeg forblive kysk.
-Er witanet enige? -Ja!
Lady Aethelflaed, De kan hermed indtage tronen.
Skæbnen betyder alt!
Jeg vil savne dig, Uhtred Ragnarson.
Lady Aethelflaed længe leve!
KONGERIGET WESSEX
Hvad er det?
Vagter!
Tag præsterne.
Lad dem ikke dræbe os!
Jeg har hørt, at du er lederen.
Jeg er ikke kongen.
Det er jeg klar over.
Vil du kæmpe eller underkaste dig?
Jeg underkaster mig.
Spær dem inde.
-Har vi indtaget byen? -Snart.
Vi har flået saksernes hjerte ud.
Således begynder det.
-Vær beredte! -Indtag jeres pladser!
BASERET PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANSERIE
Er det kun mig, der laver noget her? Jeg vil ikke både lave bålet og maden.
Det er en stor ære at rejse en lejr for lady Aelswith.
Ja, Edward beærer os ... ved at lade os eskortere hans moder.
Når jeg kommer til Bedwyn, vil jeg bede taksigelsesbønner på Deres vegne.
Dog frygter jeg, at jeg ikke vil være taknemlig.
Gud handlede gennem Dem. De gjorde ikke Deres offer alene.
Det var intet offer. Intet blod blev udgydt. Pyrlig, flint!
Men De gav det mercianske folk, hvad De havde mest kært.
-For det vil jeg altid være Dem taknemlig. -Er du nu lady Aelswiths mand?
Hvis De vendte Dem mod Kristus, kunne jeg belønne Dem på passende vis.
Så forbliver jeg ubelønnet. Jeg vil ikke spille troende.
Skønt det er usandsynligt, at De og jeg bliver venner,
indser jeg nu, at De kan være mig til nytte.
Det er sandelig rørende.
Jeg mente med at færdiggøre den opgave, som min mand påbegyndte.
Jeg ved nu, at det betyder noget for Dem.
Og hvis vi samarbejder, kan vi måske...
Jeg kan ikke indgå i Deres plan. Jeg må tænke på mine egne børn.
-Hvad er Deres plan med drengen? -Ikke noget.
Jeg ønsker blot at opfostre Alfreds slægt, som det sig sømmer.
Er det ikke sandt, fader Pyrlig?
Det er, som De siger.
Du var vel ikke interesseret i hendes plan?
Nej, jeg har udspillet min rolle.
Danebetvingeren er nu en fredens mand.
Det er en skam, at Alfred ikke kan bevidne dette.
Min mand så noget i Uhtred, som ingen af os forstod.
Vi forstod det alle sammen. Kun De forstod det ikke.
Det er ikke nok. Det er koldt. Gå ud og hug noget mere.
Naturligvis, min frue.
Sådan viser hun, at kun kan lide dig.
Hvornår er vi i Bedwyn?
Måske i morgen, hvis vi ikke konstant skal stoppe for at bede.
Derefter fortsætter vi til Coccham.
-Er det ikke godt nyt? -Jo.
Jeg vil gerne bo hos dig, fader. Men Coccham er lille.
Der er fredeligt og trygt.
Kunne vi ikke tage til Winchester? Der var vi lykkelige.
-Har de ryttere fulgt efter os? -Nej, vi er bare på en handelsvej.
Hvad med dem?
Herre?
-Hvad vil de? -Nu får vi se. Forhold jer i ro.
Det ligner et baghold.
Det er det uden tvivl.
Uhtred. Hvilken overraskelse.
Jeg hørte, at du drog sydpå, men jeg troede ikke på det.
Som altid er guderne med dig.
Vi lå på lur efter kongen. Men nu må du være tilstrækkeligt.
-Hvad vil du have af os, Haesten? -En gave til min nye herre.
-Og hvem er så den uheldige? -Sigtryggr, Ivar den Benløses slægtning.
-En dreng uden noget omdømme. -Det skal nok komme.
Han er kommet fra Irland og vil følges af alle danerne.
Han tog Brida fra Wealas. Hun er med os.
Hun var med Cnut, og det endte ikke godt for hende.
-Du har underlagt dig en dreng. -Ja, han er ung.
Men han er snedig.
Mens du spillede regent, og sakserne kæmpede indbyrdes,
indtog han Winchester.
-Nej! -Jo.
Lady Aelswith, De skal hjem!
-Tag også pigen. -Nej!
Vi kæmper ikke imod!
Jeg vidste ikke, at Alfreds enke betød så meget for dig.
Nu står vi lige, ikke?
Du tog Cnuts drenge fra mig. Nu tager jeg disse fanger.
Herre!
Hør svinet hvine.
Hvad skal vi gøre?
Bind dem. Lad dem dø. Langsomt. Sigtryggr ønsker dig død.
Så før mig til ham. Jeg kæmper gladeligt mod ham.
Skal han så være kendt som manden, der dræbte Danebetvingeren?
Nej.
Den ære skal tilfalde mig.
Det er for tidligt at drage af sted.
Bør du ikke demonstrere din autoritet i Mercia?
Hvis Eoferwic er sårbar, må vi ikke spilde denne chance.
Så drager jeg med dig. Du skal ikke angribe dem alene.
Edward, jeg har mænd og sølv nok til at gøre dette for os begge to.
Du har været for længe i Mercia.
Og skønt mine mænd respekterer dig, så er én hærleder rigeligt.
Vi er enige. Jeg vender tilbage til Wessex.
-Og Mercia kan være stolt over dig. -Tak.
Jeg lover at føre tropperne til Winchester,
så snart vi har sikret grænsen mod nord.
Og vi vil byde dine mænd velkomne som brødre. Det mener jeg.
Når vi indtager Eoferwic, vil vor faders drøm blive genoplivet.
Vi vil forvise danerne i vor levetid.
Det skulle være en fredfyldt måde at dø på.
Man falder i søvn. Som efter en aften med for meget øl.
Jeg giver dig muligheden for at drømme.
Om hvordan du endelig blev besejret...
...af den mægtige Haesten.
Hvilken storslået kriger.
Her er dit sværd. Kom og tag det.
Ikke det?
I to bliver her. Lad mig vide, hvem der dør først.
Og tager det for lang tid, så skær halsen over på dem, som var de svin.
Ja, Haesten.
Nu følger vi dronningen hjem til hendes palads.
Så får vi endelig at se, hvor højt kong Edward elsker sin moder.
Fald til ro, Sihtric.
Du får brug for din energi.
Se ham stjæle fra de døde. Føler han sig ikke belønnet?
Det tyder på, at han ikke stoler på os.
Det er nok klogt. Jeg kan ikke lide ham. Han er for indsmigrende.
Ja, han er en røvslikker.
Men han talte sandt, og nu har vi fået vor gevinst.
-Vi bør lægge en plan. -For hvad?
Hvordan vi knuser dem.
Byen og deres helligdomme. Alt, der gør dem til, hvad de er.
Hvad gør Edward til den, han er?
Han er ikke den samme fjende som sin fader.
Men som alle saksere svækkes han af sin gud.
Ram deres tro, og du vil ramme dem.
Begynd med deres døde. Grav dem op. Det vil de hade.
-Lad os vente og se, hvordan de reagerer. -Og lade sakserne føre an?
Så vil de afsløre, hvem deres sande ledere er.
-Så fælder vi dem først. -Og så fælder vi Danebetvingeren.
Og du vil få din vilje.
Sihtric.
-Sihtric. -Ja.
Hold dig vågen.
Sihtric! Hold dig vågen!
Se på mig. Du klarer den.
-Kan du nå knuden? -Nej, den er for stram.
Frue?
Orm!
Hvor er du?
Orm?
Hvor er du henne?
Orm!
Eadith, skynd dig. Hjælp Sihtric!
Bind først hans hænder fri.
Hurtigere!
Skynd dig!
Få ham til at falde ned!
-Tak. Hjælp nu Pyrlig. -Sihtric!
Vågn op, Sihtric!
Dræb ham, Sihtric!
Dræb den djævel!
Du er en engel.
Jeg er på vej, herre!
Fart på! De kan ikke være nået langt!
-De har taget hestene! -Vi må hjælpe Stiorra!
De ved ikke, at hun er din datter.
Pyrlig, find Edward. Fortæl ham, hvad der er hændt.
Vi fortsætter til Winchester. De får ikke, hvad der ikke er deres, i min levetid!
-Herre. -Hvad?
Løb!
Kom med.
Hvad?
Jeg vil slå en handel af. Jeg er en særdeles rig mand.
Og så?
Jeg kan tilbyde dig mere sølv, end du...
Jeg har levet uden sølvets bekvemmelighed.
Jeg vil kun have én ting, og den kan du ikke give mig.
-Hvad? Det er måske muligt. -Hævn.
Javel. Over hvem?
Jer alle sammen.
-Endelig er jeg i Winchester. -Kig ikke. Det er ikke stedet, jeg forlod.
Tag ikke fejl. De vil dræbe os.
-Så bed hellere og tak Herren for dit liv. -Nej, jeg er ikke kristen.
Fortæl ingen, at vi dræbte Danebetvingeren.
Vi får vor belønning af Sigtryggr og rejser herfra med sølv.
Først da afslører vi, hvem de sande krigere er.
Lady Aelswith. Det glæder mig at se Deres familie genforenet.
-Jeg vil tale med den, der bestemmer. -Jeg bestemmer her.
Jeg taler om manden, der står bag dette.
-Fornærm mig ikke. -Det er ikke mig, der taler fornærmende.
Men jeg advarer dig. Denne indtrængen vil ikke blive tolereret.
Min søn vil hellere brænde os alle,
før han opgiver den mindste bid af Wessex' jord.
I er en flok tåber.
Uvidende har I ladet jer fange bag disse mure.
For en gangs skyld er alle hedningene samlet.
Og når ilden kommer, hvilket den vil gøre,
vil vi se jeres sjæle brænde, idet vi stiger til himmels.
Få hendes terne til at made hende med lort.
Torturer mig endelig. Men vid, at hun og drengen er daner.
De blev fanget som slaver efter vor sejr ved Tettenhall.
Hvis du værdsætter dit folk, så tag dem tilbage.
Hvem er Sjofn?
Friggas tjenerinde.
Hun er højst halvt dane.
Og munkedrengen er det slet ikke.
Halvt dane er nok. Adskil pigen fra de andre.
Hun er Uhtreds datter. Jeg kan genkende hende.
Vi mødtes i Mercia, da min søster forrådte mig.
Jeg har aldrig set dig før.
Naturligvis, hun ligner ham. Og hun er lige så snu.
-Find Uhtred. Send ham hendes hoved. -Nej!
Gør det, så kommer han hertil. Så kommer de alle, og deres ende er nær.
Hvad?
Bød du ikke ilden velkommen?
Sæt dronningen og de andre bagerst, hvor de har deres døde konge.
Hun kommer med mig.
Åh nej. Kære gud.
Det betyder ikke, at de er døde. Stiorra er stærk. Hun må have gemt sig.
-Hvorfor har de styrket deres forsvar? -De forbereder sig måske på en belejring.
-Var belejringer ikke danerne imod? -Jo.
Måske har Sigtryggr lært noget i Irland.
Han er snedig. Måske ændrer han strategien.
Strategi eller ej, så er de for mange.
Hvad nu, hvis vi ikke kan komme ind?
Hvis Sigtryggr kæmpede mod irerne,
ved han, hvor hårde vi er, og at vi aldrig giver op.
Selv ikke, når det ser aldeles umuligt ud.
Gør det ikke.
Jeg gør dig intet ondt. Gør det ikke.
Jeg ønsker blot at tale med dig.
Svar mig sandfærdigt, og jeg vil behandle dig med venlighed.
Jeg har hørt om mænds venlighed. Den ønsker jeg ikke.
Jeg er danen, der indtog Winchester.
Hvis jeg ville pule en kvinde, behøvede jeg ikke at bruge magt.
Hvem var din moder?
Gisela, søster til Guthred af Northumbria.
-Vi deler altså forfædre. -Og dog er vi ikke ens.
-Hvor har du hjemme? -Bebbanburg.
En ung kvinde med jord nordpå.
Vor jord blev stjålet, men min fader tager det tilbage.
-Er du så en af os eller en af dem? -Jeg er begge dele.
Ligeså er mange, der har boet her i to eller tre generationer.
Det er tåbeligt at adskille saksere og daner.
Når den ene side vil knuse den anden, må man vælge for at overleve.
Det nægter jeg. Det er et spil for gamle mænd.
Jeg vil ikke tage ansvar for fordums fejder.
Jeg er ikke i nogen strid, og jeg vil ikke vælge.
Det ville vanære enten min fader eller min moder.
Så vil jeg sige, at din ærekærhed gør dig til en dane.
Sakserne tænker kun på at adlyde deres Gud.
Så ved du intet om saksere. De sætter ære så højt som jer.
Og dog siger de, at de følger fredens gud.
Tror du dem også, når de siger, at han vendte tilbage fra de døde?
Tror du, der kunne være fred mellem saksere og daner?
De er nye for mig. Jeg ønsker at forstå dem.
Mange kunne tænke sig det.
Fortæl mig om din fader, Uhtred. Hvorfor hader han os?
Det gør han ikke.
Hvorfor dræber han så så mange af os og nyder at blive kaldt Danebetvingeren?
Han nyder det ikke. Han hader det.
Du taler som en mand, der aldrig har dræbt.
Det har jeg, men kun kristne.
-Jeg ville aldrig forråde mit folk. -Han har aldrig forrådt nogen.
Han var ofte splittet mellem dem, der elskede ham, og sit eget blod.
Min moder var en dane, og han elskede hende.
Hvis Uhtred ønskede at knuse danerne
og rydde landet for os, hvorfor er jeg her så nu?
-Vi kunne komme ind med dem. -Så lad os gøre det nu.
Når maden er inde, lukker de porten.
-Men du er kendt her. -Det er vi alle sammen. Det går aldrig.
Nogen vil forråde os for egen vinding.
Jeg kunne gå derind.
Jeg har ikke været her før. Mig bemærker de ikke.
Du vil ikke kunne komme ud igen.
Jeg kan overleve en belejring. Jeg finder ud af, hvor fangerne er.
Når I så trænger ind, vil I vide, hvor I skal lede.
Det kunne redde dem, hvis det ender i kamp.
-Du behøver ikke at gøre det. -Nej, men det vil jeg gerne.
Du får forsyninger. Du må ikke komme tomhændet.
Når porten lukkes, er der ingen udvej.
Det ved jeg. Det vil trøste dem at vide, at du er her.
KONGERIGET WESSEX
Dem begge to?
-Hvis de... -Begge mine arvinger?
Hvis Aelfweard var på paladset med dronningen, så ja.
Hvorfor beskyttede Uhtred dem ikke på rejsen?
Han forsøgte, men de var for mange.
Har nogen forrådt mig?
-Forrådt? -Danerne handler ikke gennem list!
De må have fået besked om, at vi var væk fra Winchester.
Jeres tilstedeværelse i Mercia var aldrig skjult.
Siger De, at det var min fejl?
At jeg har svigtet mit folk mere end nogen anden konge?
At jeg er mere dum og tåbelig end nogen før mig?
Gør mine mænd klar. Saml fyrden. Saml Mercias garde.
Saml de døde om nødvendigt! Vi genindtager Winchester!
Måske var han en stor kriger. Hvad tror du?
-I må stoppe dette. -Hvorfor?
Det er tydeligvis forkert! Det er helligbrøde!
Men jeg er ikke kristen. Hvad så?
Jeg beder dig, lad dem hvile i fred.
Jeg kendte dem. Vi kæmpede sammen.
Nok har jeg svigtet Mercias regenter, men aldrig krigerne!
Du lyver altså for dig selv, som du lyver for alle andre.
Du kan ikke vælge, hvilke saksere du har forrådt.
Du har spyttet på dem alle, og nu gør vi noget værre.
Jeg har ikke spyttet! Jeg var tvunget.
Ingen tvang dig. Du tryglede os.
Jeg er som sagt ikke kristen.
Og jeg kender ingen, der byder forrædere velkommen.
Vær glad for, at de er døde, så de ikke kan se, hvad du er en del af.
Videre.
Værsgo.
Dette tilgiver jeg aldrig.
Og jeg tilgiver aldrig kongen. Svigtede han ikke...
Cnut og Sigtryggr havde slået sig sammen, og truslen havde været tofold.
Hej.
Du er alt for ung og ædelt udseende til at være hendes tjener.
Hvorfor rejste du med lady Aelswith?
Jeg skal under uddannelse i Bedwyn.
Hun må være meget glad for dig.
Jeg hedder lord Aethelhelm. Hvad hedder du?
Det må jeg ikke svare på.
Fortæl mig det bare. Kongen er min ven.
Aethelstan?
-Er det dit navn? -Nej.
Det tror jeg nu nok.
Hvorfor har De taget kongens bastardyngel med til Wessex?
Fordi kongen bad mig om det.
Det ville kongen aldrig gøre.
Barnet er ikke vigtigere end hvilken som helst søn af en hore.
Måske kender De ikke hans ønsker, som jeg gør.
-Undslipper vi, vil det blive gjort ret. -Men De undslipper ikke.
Tænk hellere på at stå på god fod med Gud.
Og tænk over Deres vrede mod et stakkels barn.
Aethelstan, kom her.
Se på din bedstefar, kong Alfred.
Han var så stærk som denne sten.
Hans øjne var varme og lyse.
Hans intelligens lyste ud af ham, som den lyser ud af dig.
Danerne vil komme for at fratvinge os Gud.
I sådanne tider må vi sætte vor lid til Herren uden at vakle.
Vi overlever måske ikke dette.
Men det gør vort rige, og intet andet betyder noget.
Vor bevidsthed om fortiden er, hvem vi er.
Således adskilte Gud os fra dyrene.
Og jeg vil ikke behandles som et dyr.
Har vi sendt Eadith i døden?
Det tror jeg næppe.
-Hvad gør vi nu? -Vi må vente på Edward.
Hold dog op. Siden hvornår sidder vi på vore flade og venter på de kongelige?
Siden en dreng uden renommé dukkede op og tog den største præmie.
Tror du, jeg ynder at vente her, når min datter er derinde?
Hvis de indser, hvem hun er, slår de hende ihjel.
Så gør noget nu, før det er for sent.
-Skal vi angribe dem? -Jeg ved endnu ikke, hvordan vi kan vinde.
Hvad skete der med manden, der altid førte an i kamp?
Jeg mistede Beocca på grund af mit hastværk ved Bebbanburg.
Forstå mig ret, når jeg vælger at være mere varsom.
Jeg tier stille. Jeg har røv i begge ender.
Vi holder af de tilfangetagne. Det er vor ulempe.
-Jeg har drukket øl. -Det ved jeg.
Hvad vil du?
At dræbe nogen, tror jeg.
Nogen eller mig selv. En af de to ting.
Sigtryggr vil have mig som fange. Jeg er brugbar i live.
Tag ikke fejl, han leger blot med dig.
Modsat mig er han blottet for samvittighed.
Så gør ham ikke vred ved at dræbe mig.
-Hvis du vil yndes af danerne... -Jeg skal ikke yndes af danerne!
Det var vanvid at indgå den aftale. Det ved jeg nu.
Jeg kommer til at lide, uanset hvad jeg gør.
Så jeg kan lige så godt finde glæde ved en smule hævn.
Jeg har intet gjort dig.
Din fader vendte min søster mod mig.
Din fader, lady Aethelflaed og kongen. Dem alle sammen.
De stjal min chance for at genvinde min ære.
De skubbede mig ned i sølet, når jeg blot ville have, hvad der var mit.
Ved du, hvordan det føles at leve et liv i hån?
At måtte vende sit folk ryggen for at overleve?
-Ved du, hvad det gør ved en mand? -Gør det ham til en drukkenbolt?
-Hån mig ikke. -Så vær ikke ynkværdig.
Du ved, at det er din egen skyld.
Er det nu sådan, vi leger?
Slår vi dem, der er svagere end os selv?
Bliv ved. Jeg holder af den leg.
-Hun er trodsig og frygter mig ikke. -Styrer man saksere sådan?
-Jeg forstår dig ikke. -Kuer sakserne folket med frygt?
Kues ikke alle af frygt?
-Gjorde Alfred sådan? -Ja.
Nej, Alfred var elsket. Se, hvordan de hædrer ham.
Hvad med din lord Aethelred, som du svigtede til fordel for mig?
Aethelred var elsket og frygtet.
Ikke af dig. Du dræbte ham i hans seng.
Derfor flygtede han fra Mercia.
-Er det sandt? -Nej, hvorfor tro på en fange?
Du lyver ringere end et barn.
Du dræbte altså manden, som du havde svoret din troskab?
Jeg vidste, at du virkede upålidelig.
Jeg førte jer hertil. I kan stole på mig. Det har jeg bevist.
Hvorledes bør jeg herske her?
Ved frygt eller kærlighed?
Jeg ville altid vælge frygt.
Sigtryggr, jeg beder dig!
Sigtryggr.
Røvslikker, er du faldet om i lortet?
-Hvad har han gjort? -Han smeder sine egne rænker.
Vi må stå sammen, når tiden kommer.
Han leger med dig.
Han er kold, men han vil vise dig nåde.
Jeg kender ham.
Vi har indtaget dette sted for at få et hjemland.
Vi står sammen for vort fælles bedste.
Når vi kæmper, gør vi det med ét hjerte for at skræmme sakserne.
Men vi bukker ikke under for vrede.
Og vi er til enhver tid forenede. Ulig vore forgængere.
Mændene, der forsøgte og fejlede.
Ubba, Blodhår og Cnut.
De lod sig styre af deres vrede, mens de søgte hæder.
Således gjorde den gamle generation. Og den har ikke længere nogen plads her.
Denne mand...
...er en ærgerrig mand.
Det er der intet galt med.
Vi bør alle have mål i livet.
Men han tænker kun på sig selv og sit eget begær.
Og denne ærgerrighed er en gift.
En gift, der kan sprede sig.
Og vi må ikke lade hans gift sprede sig blandt os.
Så lad denne mands skæbne tjene som en advarsel
mod faren ved vrede og ærgerrighed.
Nej.
Nej, jeg beder dig.
Lad være, jeg beder dig.
Skån denne angrende synder. Jeg beder dig.
Tilgiv mig mine synder, så min sjæl kan finde frelse, Herre.
Vis ham nåde!
Hvem græder for dig? Hvem har en sådan tiltro?
Hun er en hore, jeg har kendt.
Hun er intet værd. Tag dig ikke af hende.
Vover du at kritisere de største krigere, der har betrådt denne jord?
Hvis de var de største, hvor er de så nu?
Hvad laver du?
Jeg skulle bringe fangerne mad.
Du er næsten overbevisende.
Jeg tror, du kunne være hans søster.
Eardwulf var ikke en lysten mand, og ingen andre holdt af ham.
Er du ikke kvinden, der pulede Aethelred for sølv?
Jeg ved ikke, hvem du taler om.
Kom her.
-Hvor skal jeg hen? -Sigtryggr skal ikke finde dig.
Du skal ikke lide samme skæbne som din broder.
Er det vor chance for at komme ind?
Måske. Hvis der kommer flere døde ud.
Finan, pas på!
Hent Sigtryggr!
Angrib porten! Udvis ingen frygt!
Udvis ingen frygt!
Det giver ingen mening.
Stig ned! Bueskytter klar!
Nu tager vi, hvad der tilkommer os!
-Den vej. Op på fæstningen. -Bueskytter!
Vi må stoppe dem, før han får dem alle dræbt.
Mal jorden rød med deres blod!
Tilbagetrækning!
Stop! Hold stand med jeres konge!
Der kommer mænd fra hvert et hjørne af saksernes rige!
Ved morgengry vil I være omringede!
Overgiv jer nu, og undgå en nedslagtning!
Flyt jer!
Herre konge!
Vent, Sigtryggr kæmper anderledes. Vi har brug for en bedre plan.
Overgiver I jer?
Gør intet.
Murene holder stand. Tåben byggede dem for stærke.
Hør på mig! Gør det ikke!
-Angreb! -Nej!
Tekster af: Torben Grønbæk Jensen