ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Ердвульф привів данців до найвищої винагороди.
Едвард вважає, що після Теттенголу данці більше не є загрозою.
Він відвів свою армію до Еґельсбурґу, залишивши Вінчестер беззахисним.
Але Сітрік бачить справжнє єство його чорного серця.
Хай доля цього чоловіка стане попередженням.
Я потрапив у засідку Гестена
й втратив тих, кого охороняв, навіть мою дочку Стіорру.
А зараз в ув'язненні тримають синів короля.
Не дай їм убити нас!
Обидва мої нащадки!
За відсутності Едварда данці посилили свої позиції у Вінчестері.
Леді Ельсвіто!
Збирайте фірд! Збирайте мерсійську варту!
Король діє з поспіхом, бажаючи відбити місто,
і не дослухається до голосу розуму.
Не робіть цього!
-В атаку! -Ні!
Доля править усім!
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
ОБЛОГА ТРИВАЄ ТРИДЦЯТЬ ДНІВ
Він збожеволів?
-Залиш його. Він не послухає. -Скажи йому, що він діє нерозумно.
Намагався. Він сам не свій.
Будь чемним. У серці він хлопець, що страждає.
Ви плануєте підпалити їх?
Так.
Ми оточимо їх і виманимо.
Пане королю, не робіть цього.
Усе вирішено.
Іншим способом за стіни міста не потрапити.
Усі спроби атакувати були марними.
Данці не збираються здаватися. Може, це їх примусить.
Вогонь пошириться, і місто буде знищено.
Королю, серце Вессексу згорить ущент.
Тоді язичники горітимуть у пеклі. Я піду на такий ризик.
Який у мене вибір, Утреде? Здатися?
Увійти в історію як король, що втратив свої землі?
Тридцять днів ми намагалися - і не змогли.
Я це зроблю. Згодом Вінчестер знову піднесеться, загартований стражданнями.
Треба знову спробувати поговорити із Сітріком.
Він мовчить. Може, він шукає інший шлях.
Вони не хочуть говорити.
Ми шлемо людей - вони шлють стріли.
Ми просили їх піти, тепер наш терпець урвався.
Так. Та вони теж втомилися. І, можливо, хочуть говорити.
Час перемовин минув.
Або ми, або вони!
-Рідня в заручниках... -Альдгельме, є новини?
Леді Етельфледа шле звістку про велику перемогу.
Вона захопила Еофервік, і данці їй підкорилися.
Тепер вона їде на південь з армією.
Не осоромте її слабкістю брата.
Хай повертається на землю, де народилася, і побачить її очищеною від данців.
Скажіть їм, що все вирішено.
Якщо вони не здадуться, Вінчестер згорить.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
...шикуйся!
Стій!
Король Едвард повідомляє вас про свої наміри.
Полиште місто або, за його командою, вогонь...
Я знала, що він скаже.
Їх відчай зростає.
«У 755 році Кіневульф і західні сакси
позбавили Сіґеберта його королівства через те, що він порушував закон.
Кіневульф часто вів великі війни у Вейлесі».
Благаю, це так нудно. Хочеться вирвати собі очі.
Говориш, як справжня язичниця.
Зіграємо ще партію? Який був рахунок?
Я не стежу за рахунком.
Читай.
Я занадто голодна, щоб читати.
-Це твій останній хліб? -Його я теж не рахую.
У тебе ще є зерно?
Я забираю дівчину. Треба вбити когось із заручників.
-І вона приверне увагу. -Вони погрожують вогнем.
А у відповідь ми будемо безжальні.
Тоді не її. Вона не важлива.
Але не для Вбивці Данців.
Сітріку, мені треба, щоб Утред бився.
Це примусить його.
Це правда? Твій батько атакує нас?
Якщо нападе, він тебе знищить.
Не піддавайся гніву, Брідо.
Гестене, скажи людям готувати глину й воду.
Змочіть дахи. Захистіть стіни від вогню.
А тоді я сам оберу заручника.
Побачимо, що вони зроблять.
Гм?
Швидко!
Не баріться!
Ось.
У фляжці є трохи води.
Що ти робиш?
Не хвилюйся. Я про тебе подбаю.
-Де вода? -Ви її допили.
-Моліться, щоб ще принесли. -Я така...
Благаю, не кажи цього знову. Ми знаємо, що ти голодна.
Вона не звикла до незручностей.
Незручності? Це ніщо, порівняно з тим, що ми терпіли на болоті.
Будьте вдячні, що нема мух.
Я вдячна за те, що ніхто не кричить.
Боюся, це тому, що всі мертві.
Ми поки живі, щоб із нашої смерті вони могли зробити виставу.
Якщо спробують забрати мене, я кинуся на їх ножі.
Можу навчити тебе, як вбити себе за допомогою ганчірки.
Я в житті навчився такого, чого ти не знаєш.
У нашому дворі є рослина,
що цвіте пурпуровим цвітом. Квітки, розчинені у воді, не мають смаку,
та діють ефективно.
Особливо на дітей.
Чому така рослина росте у дворі?
Її там посадили на той випадок, якщо станеться таке, як зараз.
Дайте мені нащадка короля.
Іди сюди, хлопчику.
Ні! Він первісток короля. Візьміть його. Мого сина король не любить.
Це нерозумно.
Він припустить, що ти брешеш, і все одно забере Ельфверда.
Ти брешеш?
Я не знаю.
Який із цих двох синів дорожчий його серцю?
Я старший. Слід обрати мене.
Я обох візьму.
Не подавайте сигнал.
Ви ж бачите: цей план - безглузда різанина.
Кожна година очікування - образа моєму батькові!
-То подумайте про бранців. -Їх втрачено!
Ми їх втратили в той момент, коли данці прибули до Вессексу.
Чи ви не бачите?
Це моє покарання.
Я покинув у біді дітей Мерсії,
і це помста Бога за мою помилку.
Бог би так не вчинив.
Нам не треба спалювати Вінчестер.
Клянуся, я знайду інший шлях.
Ти завжди дотримуєшся слова, Утреде?
Я проберуся туди, знайду Сітріка і...
Як? Ми побудували ці стіни неприступними.
Поки що вони тримаються краще, ніж будь-хто з нас.
Батьку!
Утреде?
-Що ти тут робиш? -Де вона?
Де Стіорра?
Вона всередині. Та у нас є план, як її врятувати.
Король Едвард Вессекський!
Я показався. Покажися й ти.
Підійди до воріт і зустрінься зі мною!
Я не виконуватиму накази данця.
Поговоримо, глянемо одне одному в очі!
Це гра. І я в неї не гратиму.
Скажи йому, щоб здавався, або я дам сигнал, і їх усіх спалять.
Приведіть хлопців.
Пане королю!
Опустіть зброю.
Підійди!
Поговори з нами біля воріт!
Підійди зараз!
Твої сини хочуть побачити батька!
Правителю, не підходьте до воріт.
Віддай моїх дітей, або я знайду твоїх і виколю їм очі.
У мене дітей нема.
І дружини теж.
Тому я сильніший за тебе.
Віддай моїх дітей!
Я наказую!
Я віддам тобі одного сина, якщо ви відступите.
І ти можеш обрати якого.
Говоріть!
Що мені робити?
Оберіть принца.
Якщо я оберу одного сина, що буде з іншим?
Це важке рішення, так.
Та, гадаю, це частина стратегії. Він хоче подивитися, чи ви вестимете переговори.
Я зазирнув йому в очі й знаю, що він не з тих, хто поступається.
А ти що думаєш?
Якщо ми продемонструємо слабкість зараз, він влаштує виставу жорстокості.
Я думаю. Не кажіть нічого.
Можемо відкупитися?
Він не хоче срібла. Якби хотів, взяв би його й поїхав.
Він хоче знищити нас і наш дух.
Я не можу цього зробити. Я...
Я не можу... Не можу цього зробити.
Що б ти зробив?
Те саме, що й він.
Страждав би від цього.
Як і будь-який чоловік.
Це неприродно - обирати між своїми дітьми.
Я б хотів, щоб ти обрав Стіорру.
Я сам себе захистив би, якби це сталося з нами.
З нами таке не станеться.
І з королем теж.
Ти утнеш якусь дурницю?
Зупинятимеш мене?
Тоді треба діяти практично...
І обрати сина, чия законність поза сумнівом.
Не мені прирікати на смерть одного із синів.
Йому має бути потрібно щось ще.
Він хоче моєї смерті.
Так мені Гестен сказав.
Він не обміняє тебе на моїх синів. Ти не настільки цінний для мене, Утреде.
Це так.
Але для данців я цінний.
Вбити людину, яку вони називають Вбивцею данців, - здобути славу.
Цього він може хотіти.
А Бріда захоче помститися за ув'язнення у Вейлесі.
Дозвольте, я себе запропоную.
Тоді Вессекс знову буде в боргу перед тобою.
Якщо ти не повернешся,
я гарантую, що твоє ім'я прославлятимуть віками.
Утреда не забудуть.
Це сміливий план.
Який план?
У нього нема плану.
Так він виглядає, коли вигадує.
Ти ж не думаєш подолати їх сам-один?
А що він робить, по-твоєму?
Гадаю, ти хочеш виграти час.
Якщо затримаєш данців до прибуття леді Етельфледи,
вона переконає Едварда подовжити облогу.
Ти ж знаєш: заберемо місто, коли вони виснажаться.
-У мене інший план. -Я ж казав.
Навіщо тоді наражатися на небезпеку?
Бо вірю, що зможу все закінчити.
Сітріку!
Покажися!
Але ж я його вбив...
Що?
Ми...
Ми намагалися його вбити.
Але ж ось він...
Повстав із мертвих, як їх розіп'ятий бог.
І, кажуть, таке вже було.
Я багато дізнався про нього від його дочки.
Ми не відступимо, Сітріку!
Ми робимо тобі таку пропозицію.
Відпусти обох дітей...
І я сам зайду до Вінчестера.
Навіщо мені обмінювати золото на срібло?
Бо ти отримаєш найвідомішого сакського воїна!
І тому що знаєш, що згодом я тебе вб'ю.
Як вбивав твоїх друзів і братів.
Він бреше?
Ні.
Дочка казала правду.
Поки він живий, ми це місце не захопимо.
У Едварда можуть бути інші нащадки.
Та в нього не буде іншого Утреда.
Тоді треба розірвати його на шматки.
Проведемо обмін.
Скільки часу дамо йому?
Скільки йому потрібно.
Ми знатимемо, коли прийде час.
Твій король не зміг обрати одного з синів.
Отже...
Варто! Приведіть бранця!
Він натомість віддав нам свого найвідомішого воїна.
Ведіть його до мене.
Я не знав про дитину.
І Кнут не знав.
Я помщуся, коли ти страждатимеш так, як страждала я.
Прив'яжіть його до хреста на ринковій площі!
Хай помре як християнин, яким він намагається бути.
-Пізніше, Брідо. -Га?
-Відведіть його до зали. -Що?
Сітріку! Ми ж домовилися.
Клянуся, що віддам його тобі, коли сам закінчу.
Клянуся честю.
Його меч.
Поверніть бранців до каплиці й нагодуйте.
Вони мені потрібні живі...
Поки що.
Подобається?
Тоді допоможи мені.
Я не хочу його меч. Хочу його!
-Ти помстишся, Брідо. -Сітріку!
Що це означає?
Ця раптова доброта?
Сітрік грає з нами.
Не знаю, чи це означає відстрочку.
Що ж, діти в безпеці.
Наразі цього досить.
Давайте поїмо й подякуємо Богу.
Попий побільше води й віддай мені глек.
Після цього більше не пий.
Чому?
Якщо король не може обрати одного з синів,
може, нам треба зробити так,
щоб в Етельстана не залишилося могутнього друга.
Ти швидкий.
Ти не докладаєш зусиль.
Чому мені їх не докладати, якщо ти вбив так багато моїх родичів?
На це питання лише ти можеш відповісти.
Може, твоя слава перебільшена?
Я читав його хроніку.
Тебе там не згадують.
Альфред не хотів, щоб знали, наскільки він завдячує язичнику.
Якщо ти не віриш в їхнього бога, чому обираєш їх?
-Я один із них. -І вони тебе приймають?
Багато язичників тут мирно живе.
Це королі не можуть порозумітися.
А...
Цікаво.
Твоя дочка так само сказала.
Де вона?
Тут.
До неї добре ставилися.
Я бачу в ній данку.
Її не знечестили. Я клянуся.
Твоя дочка дуже розумна молода жінка...
Мабуть, це в неї від матері.
Ми багато розмовляли.
Вона багато розповіла про тебе.
Як ти бився за мир у Мерсії,
як відмовився від жінки, яку кохав.
Та моя улюблена історія - як ти втратив свій дім у Беббанбурґу.
Чому це тобі цікаво?
Бо я теж утратив дім.
Тож цікаво, чи маємо ми через це спільні погляди.
Ти хочеш домовитися зі мною?
Тому не вбив мене?
Чому не звернувся до короля?
Бо король - нерішуча людина, з такими людьми не можна вести перемовини.
Ти натомість відмовився від кохання, аби зберегти королівство.
Тож гадаю: ти здатен робити складний вибір.
Я не маю що запропонувати.
Але ти маєш вплив на тих, хто має.
І вони йдуть за тобою.
Чого ти хочеш?
Миру.
Миру й земель.
І в пошуках миру розпочинаєш війну?
А де битва?
Де війна?
Я гадав, ти хочеш перемовин.
Король такому не повірить.
Хто тобі сказав, що я захочу укладати угоду?
Ти сказав.
Коли вирішив зайти в місто.
Пропозицію зроблено.
Нам лише треба, щоб Едвард погодився зустрітися
й обговорити умови.
Гестене, ти їх підслуховуєш?
Я всіх підслуховую.
Що він із ним робить?
Боюся тобі сказати.
Гестене, що там відбувається?
Ти маєш знати, що Сітрік хоче перемир'я.
І це добре, Брідо.
Це означає більше земель і срібла.
Це означає зраду.
Ти дурна.
Усе може скоро скінчитися.
Боягузи.
Усі ви боягузи й брехуни!
Іди на північ. Потрібна гарна погода, щоб туди дійти.
Чому б не піти на Еофервік?
Ну... Не знаю, чи це спрацює.
Не втрачайте надії.
Він мав вижити.
Благаю, пане королю, дайте йому більше часу!
Не атакуйте, поки він усередині!
Це не означає кінець.
Пане королю, ми слідували за Утредом роками.
Він ще не програвав!
Не програвав, бо за ним ішли добрі люди.
Та навіть він не зміг сам перемогти армію.
Це було нерозумно.
Боляче це говорити, та ваш володар програв битву, яку не міг виграти.
Для нього надії нема.
Пане королю! Розвідники повідомили гарні новини.
Їде правителька Мерсії. Веде армію!
Король намагається бути сміливим, та його рішення поспішні.
Переконаний, що через певний час облога закінчиться без битви.
Едварде, я чула, що хлопців звільнили.
Так, сталася одна милість. Я чув, що на півночі данці підкорилися.
Так, і що сталося раз, може статися двічі.
Якщо сини з тобою, це все, що потрібно, щоб рід Альфреда процвітав.
Стіни й палаци можна відбудувати. Навіть гробниці.
Едварде, Вессекс - це ти.
Що б ти не вирішив, Мерсія тебе підтримає.
Не можна втратити Вінчестер. Це розбило б серце батькові.
Але він не важливіший за життя невинних!
-Етельфледа має рацію. -Скільки там людей?
Багато. І є бранці королівської крові.
Моя мати й дружина.
Мати не хотіла б, щоб ти здався.
Вона зараз поруч із батьком і змириться зі смертю.
Тоді ми продовжимо. Але не так, як вони очікують.
Вони підготувалися до вогню, тож використаємо дим, щоб замаскувати напад.
Якщо нам допоможе Бог і вітер,
охоронці на стінах задихнуться, і ми зможемо взяти ворота.
А якщо вітер подує в наш бік, ми самі задихнемося.
Міледі, благаю,
-дайте лорду Утреду більше часу. -Лорд Утред уже мертвий.
Мертвий чи живий - не має значення.
Ми не можемо віддати данцям Вінчестер за життя однієї людини.
Це так.
Піднесіть мішки із сіном до воріт.
Підсипте в них лайно і вапно, щоб вони задихнулися від смороду.
Ми змусимо людей тікати з укріплень на вулиці.
Проб'ємося крізь ворота й вб'ємо їх!
Сюди.
Ти йдеш?
Так.
Вони біля воріт, а я не хочу бути тут під час битви.
-І ти підеш зі мною. -Ні, я не можу.
Їх виріжуть!
Ходімо зі мною.
Багато жінок зрештою оцінили мій шарм, через рік чи два.
Назад!
Туди.
-Ми вийдемо? -Так!
Рятуйся від того, що станеться потім.
Ні!
Ти не переживеш битву.
На це немає часу!
Залишишся - помреш!
Моє місце - із бранцями!
То помирай, невдячна сучко!
Едвард напав на нас.
Ходімо зі мною.
Утреде,
зрадиш мене - усі постраждають.
Швидко! Відступаємо!
Шикуймося!
Відступаємо! Захищайте сусідів! Тримайтеся разом!
Дозволь із ним поговорити. Дозволь говорити з королем.
Іди з цим чоловіком. Якщо він вбиватиме данців, убий його.
Зупини своїх людей!
Едварде, зупини!
Зупиніться!
Едварде!
Правителю, повірте мені! Я з ним говорив!
Едварде, припиніть битву!
-Занадто пізно! -Повірте!
Сітрік хоче перемовин! Чого б я брехав?
Я з ним говорив! Він відступиться!
Вінчестер палатиме!
Сітріку, накажи людям припинити битися!
Накажи зробити стіну щитів! Зараз!
Ти отримав те, за чим прийшов?
Сітріку! Накажи людям припинити битися!
Ти отримаєш те, за чим прийшов!
Стіна щитів!
Відходимо!
Господи!
Відійди!
Благаю...
Ідіт!
Відходьте!
Фінане!
Усе добре. Ходімо.
Дайте пройти!
Відходьте!
-Тримайте шеренгу! -Ви його чули!
Сітріку, ти бажаєш говорити з нами?
Перемовин не буде, поки не побачимо бранців.
Заходьте.
Утред каже, ви ходили на північ?
Я хочу Еофервік і землі, що навколо нього.
-Ні. Ми щойно відвоювали Еофервік. -Тому я його й хочу.
Ми багато років намагалися вибити звідти данців.
Віддати його тобі - відкинути себе в минуле на покоління.
Тоді я лишаю собі Вінчестер.
Ми можемо віддати тобі Східну Англію.
Вона більша й відтіля можна морем дістатися твоєї батьківщини.
Я хочу Еофервік.
Я не можу погодитися.
Вам не ясно, який у вас є вибір.
Може, подумаєте про це?
Він буде на моєму кордоні!
Не дозволяй йому роз'єднати нас.
Залишу вас поторгуватися між собою.
А сам знайду дочку.
Гадав, забуду про тебе?
Припини! Усе закінчилося!
Це ніколи не закінчиться!
Брідо! Я залишив тобі життя!
Ти зруйнував моє життя!
Ти й гадки не маєш, як я страждала!
Я не вб'ю ні тебе, ні дитину Кнута.
Дитя не Кнута. Воно лише моє.
І воно буде мені вірним, як не був вірним жоден чоловік!
Я виховаю його в ненависті до всіх саксів!
Тоді ти прирікаєш дитя на криваву смерть, яка й на тебе чекає.
Якщо далі битимешся - тебе знищать!
Якщо не сакські королі, то сам Сітрік.
Але я цього не боюся.
Я не втратила віру в те, що після смерті.
Зроби це!
Убий мене!
Якщо не вб'єш, я стану сильніше.
Пролилася кров. І литиметься ще.
Я помщуся всім, хто мене зрадив,
і не заспокоюся, поки сама не змушу їх страждати.
Зроби це!
Або я стану твоєю погибеллю.
Просто йди.
Народи дитину.
Іди, поки можеш.
Ніколи не знаю, де вона.
Обережно, Осферте!
Ви домовилися?
Він бере Еофервік і обіцяє не нападати на Вессекс, Мерсію й Східну Англію.
То ви матимете три з чотирьох королівств.
Це не ганебно.
Сітрік хоче забрати одного з бранців.
Твою дочку.
Та ви йому відмовили?
Бо знаєте, як це, коли ваших дітей використовують для домовленостей!
Стіорра - не дитина.
Вона молода жінка.
Тож ми не відмовилися.
Гадав, я тебе втратив.
Я сумуватиму за тобою.
Чому?
Коли поїду.
Я відмовив їм.
Але... Я хочу поїхати.
Із Сітріком?
-Але я хочу, щоб ми жили у Коккгемі. -Для мене там нічого немає.
Це наш шанс бути родиною.
Це не те, що кожен із нас хоче.
Тобі б хотілося, щоб це було правдою, та це не так.
Я хочу, щоб діти були зі мною.
Може, у Беббанбурґу.
Може, тоді. Але тобі судилося бути правителем Коккгема не більше,
ніж мені - вести там скромне життя.
Ми мандрівники, тату.
Ми йдемо туди, куди ведуть нас боги, а вони відправляють мене до Данелагу.
Дозволь мені піти. Заради всіх саксів!
-Я достатньо жертвував заради них. -А я нічим не жертвувала.
Благаю, я хочу жити серед народу, до якого належала мати.
Знайти ту частинку себе, яка вмерла, коли її в мене забрали.
До того ж...
Сітрік зі мною добре обходиться.
Він людина честі!
Про тебе я маю дбати.
Занадто довго я тобі нічого не давав.
Ти мені все дав!
У мені твоя кров, і через це я маю невгамовний дух.
Будь ласка, дай мені шанс жити, як ти.
Іти шляхом без упевненості, куди він приведе.
Відпусти мене.
Як тобі твоя перша битва?
Клянуся, вона буде моєю останньою.
З цього моменту я залишатимуся в наметі.
Ти показала дух справжнього воїна.
Може, цим відновила честь своєї родини.
Якби тільки ті, кому я не байдужа, бачили це.
Відпочивай. Усе закінчилося.
Мамо!
Моя мати захворіла.
Боюся, данці забрали ще одне життя.
Вона сильна.
Моя мати не може дбати про нього.
А я хіба можу?
Будь ласка. Я знаю, ти мені у вірності не присягнеш,
та цей хлопець заслуговує на більше, ніж монастир.
Він сміливий і добрий, та йому потрібні настанови.
Захисти його. І відвези його в безпечне місце.
Одного принца Вінчестеру досить.
Якщо залишу його в палаці,
почнеться боротьба, схожа на ту, яку вів Етельвольд.
Це політика.
Що мені з ним робити?
Навчи його бути воїном. І навчи всього, що знаєш про данців.
Розкажи йому про Нортумбрію.
Ви щойно поклялися, що не битиметеся за Нортумбрію.
Є способи відібрати землі без битви.
Сітрік нам їх показав.
Нортумбрія - останнє королівство.
Без єдиного короля й віри в Христа
не буде Англії.
Батьку важко дивитися, як їде його дочка.
Та ти мав рацію, батьку. Сітрік інший.
Може, не такий я вже й дурень.
Або хтось тебе направив.
Богам подобається дивитися, як я б'юся.
Для них це наче спорт.
Я повернуся до своєї церкви.
Проклинаю себе за те, що мої діти такі вперті.
Що мені сказати? Моя кров - кров упертого негідника.
Отже, за правління короля Едварда між саксами й данцями встановився мир.
І хоч таке було не вперше, цього разу відчувалося, що це надовго.
Але якою ціною?
Амбіції вирують у сакських палацах.
Колись королю доведеться обрати спадкоємця,
і кровні зв'язки буде випробувано.
Братів розлучили.
Та трон не може залишатися порожнім.
Я залишився сам, маючи тільки свій меч.
Я не зміг забрати те, що належить мені від народження.
Я відмовився від жінки, яку кохаю.
Моя сім'я розпорошилася,
і, може, більше ніколи не возз'єднається,
розсіяна по сакських королівствах.
Народжується нова ворожнеча, і бажання помститися росте.
Я поклявся захищати незаконно народженого хлопця,
чия доля, боюся, переплетена з долею цієї великої землі.
І хоч я відмовився служити сакським королям,
рано чи пізно
доля затягне мене назад в їхні плани.
Доля править усім!
Переклад субтитрів: Черевко Анастасія