EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Efter datterens chokerende død…
-Jeg griber dig! -Nej!
… flygtede Brida slagen til Eoferwic.
Tilbage!
Aethelstan længes efter at lære sin sande far, kongen af Wessex, at kende,
men Edward er optaget af sin nyfundne kærlighed, lady Eadgifu.
Det var mærkeligt, men jeg nød nu vor tid sammen.
Og Aelflaed, dronningen han ikke elsker mere,
søger lindring for sin ydmygelse i Kristus.
Gud kender dit inderste. Jeg vil bede for dig.
Min elskede Aethelflaed er døende.
-Hun vil ikke se foråret. -Du må tage fejl, Finan.
Hun har ikke langt igen.
Hun har valgt Aelfwynn som tronfølger.
Jeg ønsker kun at vide, at min datter bliver Mercias frue.
Men tronfølgen i Mercia er aldrig så enkel.
Den unge lady Aelfwynn duer ikke som regent.
Har din herre et alternativ?
Ja, bestemt, lord Burgred.
Nu rider jeg for at være hos min elskede.
Jeg beder til, at jeg når frem, før det er for sent.
Skæbnen betyder alt!
Et!
To!
-Han overlever det ikke. -Det handler ikke om at overleve.
-Men om smerte. -Tre.
Smerten ved brændende kød.
-Vi får se, om blodet bliver sygt. -Fire!
Fem!
Seks!
Syv!
Otte!
Ni!
Hvis guderne ikke har læget dig ved tredje solopgang,
har de overladt dig til døden.
Som jeg vil gøre.
BASERET PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANSERIE
KONGEDØMMET MERCIA
Gå, herre.
Hvor er hun?
Jeg har tænkt på, hvornår du ville komme.
Hviler I ikke?
Hun er Mercias frue. Hun kan gøre, som hun vil.
Det minder hun mig ofte om.
Jeg har sagt til hende, at hun er syg.
Og jeg har sagt, at jeg ikke vil ligge stille.
Det bliver der tid nok til senere.
Sådan. Jeg er klar.
Vil du følge mig?
-Hvorhen? -Jeg har nogle pligter, jeg skal klare.
Så kom.
Vidste du, at hun var syg, uden at sige det til mig?
Hun bad om min hjælp og min tavshed. Jeg gav hende begge dele.
Hun er døende, Uhtred.
Jeg har set det før hos kvinder, når tiden nærmer sig.
De føler sig pludselig levende, før…
Men lad dig ikke narre. Hun har ikke langt igen.
KONGEDØMMET NORTHUMBRIA
Din fastsømmede gud snød døden, ikke?
Efter tre dage med Helvedes pinsler.
Tror du, han vil vække dig fra de døde på dommedag?
Det er en grundpille i vor tro, ja.
Han var også din Gud, Brida.
Glem ikke, at dit liv begyndte med ham. Ikke danerne.
-Du er hans barn, som vi alle… -Hvorfor svigtede han mig så?
Hvorfor?
Hvis Vibeke var hans barn, hvorfor lod han hende så dø?
Vil han beskytte dig, fader? Vil han beskytte dig i denne stund?
Hvis han har besluttet, at min tid er kommet, så lad det ske.
Du skal ikke tro, at han har kontrol over, hvordan dit liv ender.
Det vil ikke gå hurtigt. Det her er kun begyndelsen.
Hjælp ham!
Hvor er han, fader? Er han på vej?
Hjælp ham!
-Det er sært at se den stå tom. -Den er ikke tom.
-Ikke endnu. -Nej. Ikke endnu.
Du vil ikke stå alene med det.
-Jeg bliver hos dig. -Det er jeg taknemlig for.
Jeg håber bare, at jeg finder hendes styrke, når tiden kommer.
Jeg har tjent din mor i mange år.
Du er hendes datter. Jeg kan se meget af hende i dig.
Jeg har altid troet, at regeringsmagt var lig med konflikt,
men sandheden er, at folk vil have fred.
Har de mad nok, et sted at bo og har det varmt,
vil de snart begynde at respektere én.
-Hvor skal vi hen? -Jeg skal tale med en fra rigsrådet.
-Da ikke nu. -Hvad skal jeg så gøre nu?
Du skal kæmpe mod det, der sker med dig.
Vær ikke naiv, Uhtred. Kampen er forbi.
-Hvorfor giver du op så let? -Jeg giver ikke op.
Jeg har ikke valgt den vej, som Gud har givet mig.
-Frue. -Rigsråd Burgred.
Jeg er færdig med det brev, vi talte om.
-Det er for meget. -Det er kun lige nok.
Mercia skal beskyttes, og du vil sikkert gøre, hvad der skal til.
Frue. I har været god mod os.
Retfærdig.
Engang var han rædselsslagen ved tanken om dig på tronen.
Folk ændrer sig med tiden.
Hvad var det, du gav ham?
Jeg har jorder i mit navn, som jeg ville give til folk for at sikre,
at de forbliver deres, når jeg er væk.
-Hvem skal overtage tronen? -Aelfwynn.
Hun er ikke den samme mere. Hun forstår sine pligter.
Hvis Edward og jeg kan bevare alliancen gennem vore tronfølgere
og de gennem deres, vil freden vare ved i mange generationer.
Aldhelm bliver hos hende som vejleder, og hun vil have en hær til beskyttelse.
Jeg vil ikke bede dig om mere…
-Aethelflaed… -Nej. Lad mig tale.
Jeg vil være roligere, hvis jeg ved, at du vil stå inde for hendes sikkerhed.
-Du behøver ikke at spørge. -Jo. Din plads er ikke her hos mig.
Aelfwynn er ikke din frænde.
-Jeg hjalp dig ikke, da… -Hold op.
Jeg vil beskytte Aelfwynn og Mercia, så godt jeg kan.
Kom. Lad os finde et roligt sted, før nogen tror, jeg bryder min ed.
Porten er den vej.
Der er andre porte, som ikke bliver så skarpt bevogtet.
Så i alle de år havde jeg kunnet liste mig ind for at bole med dig?
KONGEDØMMET WESSEX
Jeg burde sende min husbond besked om, at den er færdig.
Så kan han tage til Lindisfarne og se den.
Jeg er sikker på, at både Vorherre og kongen vil blive imponeret.
Du vågner tidligt, ikke sandt?
Jeg beder til Vorherre hver dag ved daggry.
Kongen tog af sted i morges. Så du det?
Var der nogen med ham?
Jeg tror måske, lady Eadgifu var med.
Tag med os til Lindisfarne.
Kongen siger, at min tilstedeværelse der kan tolkes som en fordring på jordene,
og min far ville være enig med ham.
Nej. Jeg må blive her.
Tag med os uden at sige det til dem.
Det er ikke provokation. Det er en hellig hyldest.
Intet er mere rent.
Jeg ville gerne selv overvære dens glans.
Kongen ville bestemt også gerne overvære jeres.
Vil du have lov til at bede en bøn?
Hvilken bøn skulle jeg bede?
Det ved jeg ikke. Hvilken bøn er bedst, når man beder for sit liv?
Mit liv er i dine hænder, ikke hans.
Tror du, der er noget efter det her?
Jeg tror, vi vil være hos ham til evig tid.
Din gud kom tilbage til livet, men min datter er kold.
Hun vil være hos ham til evig tid.
Sig, han skal give hende tilbage.
Give hende tilbage? Det gør min gud ikke.
Så tager jeg et liv for et liv.
Orvar. Vil du give dit liv til mig for Vibekes?
Du kan ikke forhandle med liv!
Så lad mig true. Giv mig hende tilbage, eller hans død er dit ansvar.
-Det kan jeg ikke. -Din gud kan.
Du er hans stemme, så tal! Giv hende tilbage!
Gode Gud, skån hende! Udgyd ikke mere blod på hendes vegne.
Hun blev født som din tjener. Hun bør ikke dø til pinsler.
Hun kan nå at angre og møde sin datter i Paradiset.
Min datter er død.
Min datter er død. Jeg er fortabt.
Vi er aldrig helt fortabte. Gud finder dig. Du blev født som kristen.
Han har set det gode, der er givet videre til din datter.
Din gud reddede ikke Vibeke. Han lod hende dø.
Der er ikke noget liv for hende nu.
Hun er alene.
Jeg er alene.
Nej, du er ej.
-Måske skal vi hvile os lidt. -Ja, bare lidt.
Er det koldt? Jeg fryser sådan.
Det er koldt nok.
Du skulle have sagt det.
Jeg ville ikke lade dig dele min smerte.
Jeg tænker stadig på…
…hvad vi opgav…
…for at blive dem, vi er.
Fortryder du?
Af og til.
Og når jeg gør det, er det med hele mit væsen.
Hvad med dig?
Ville du have bønfaldet skæbnen om en anden vej for os?
Folk i Mercia er tilfredse. De har fred.
Hvordan kunne jeg nægte dem det, du har gjort?
Det er ikke et svar på mit spørgsmål.
Jeg har drømt om os.
Os som familie.
En lykkelig familie.
Men på trods af al den lykke, selv i mine drømme…
…bekymrer det os konstant, om vi valgte forkert.
Man vil altid tænke på det, der kunne være sket.
Din skæbne var at skabe fred i Mercia. At beskytte det.
Hvem skal beskytte dig, Uhtred af Bebbanburg?
-Jeg behøver ingen beskyttelse. -Jo, du gør.
Det gør du.
Du bærer på så meget smerte.
Jeg ville have sagt det.
Min datter begik den største af din guds synder.
Hvis han findes, er hun blevet sendt ned i flammerne.
Den del af den hellige bog har aldrig virket troværdig for mig.
Der er ikke så stor forskel på Himlen og Valhalla.
Hvis vi har ret i vor tro, kommer der noget bedre efter det her.
-Din datter kunne ikke synde. -Hun fik andre til at dræbe.
Det er det samme som at holde kniven.
Vi gør det, vore forældre lærer os. Hun ville glæde dig. Ikke andet.
Det er ikke hendes synd, der skal sones.
Det er ikke for sent at tro på ham. Det er aldrig for sent.
Troen på din gud gjorde danerne svage.
De mistede deres sjæle. Min datter mistede sit liv.
Jeg bebrejder dig.
Jeg bebrejder din kirke, dine konger og dronninger.
Men mest af alt de såkaldte daner, som bøjede sig
og lagde sig til patten og blev døbt.
Spis.
Jeg kan ikke lindre din smerte. Det kan intet.
Men din datter har fred nu.
Hvis du også finder fred, angrer du måske.
Jeg vil ikke have dit brød.
Det var vist dit brød i begyndelsen.
Hvis du skifter mening…
KONGEDØMMET NORTHUMBRIA
Der er ingen ære i, at han fryser ihjel.
Heller ikke i hans gerninger, men du vil tilgive ham.
Guderne har tilgivet ham.
Han klarede jernbyrden. Han har deres gunst.
Hvis hans kød heler, kan vi tale om at lukke ham ind i byen igen.
-Han er min bror! -Og jeg er din hustru!
Hans skæbne er forseglet. Det er i gudernes hænder.
Han dør eller overlever.
Vi ved det ikke, før bandagerne kommer af.
-Værsgo. -Tak.
Hvad var det?
Kongens mænd.
Hvornår så du sidst din far?
Det er længe siden.
Du er garanteret højere end ham nu.
-Onkel? -Aelfwynn.
-Kommer jeg for sent? Hvor er hun? -Ikke her.
-Hvor er hun? -Sammen med Uhtred.
-Selvfølgelig. -Hun ville se ham, før…
Jeg forstår ikke, hvorfor hun skal tages fra os nu.
Tiden tager ting fra os igen og igen.
Din mor er den bedste af os.
-Du ved, jeg helst ville beholde hende. -Ja.
Rigsrådet er blevet bedt om at forberede sig.
Jeg ved ikke, om de vil indfri mors ønsker.
Jeg skal nok tage mig af rigsrådet.
Din mor og jeg havde samme ønske
om at opfylde vor fars ønske om enhed.
Jeg sværger over for dig og hende…
…at jeg vil gøre alt, jeg kan, for at det sker.
Lad min Herre høre sin tjeners ord.
Jeg fik ikke talt med dig.
Jeg elsker dig.
Jeg vil værne om alt det, vi har opnået, søster.
Det sværger jeg.
Tag imod din tjener Vibeke
til dine geledder af gudfrygtige helgener og strålende engle.
Hun er et Guds barn.
Lad min Herre høre sin tjeners ord.
Lady Aelswith.
Du behøver ikke sige noget, lord Uhtred.
Lad mig spørge dig…
Kan du høre noget?
Det er nat. Byen sover.
Ikke derude. Herinde. I værelset her.
Kan du høre noget?
Ikke andet end vore stemmer.
Dødelige. Jeg er ligeglad med vore stemmer.
Han … taler ikke.
Jeg troede, han ville tale til mig nu.
Er det ikke tydeligt, at jeg har brug for ham?
Det eneste, jeg har bedt ham om, er hans stemme, når jeg trængte til den.
Måske er stilheden ham, der tilbyder trøst i…
Jeg har ikke brug for hans trøst.
Jeg har brug for hans tale.
Jeg har givet ham mit liv.
Jeg har bedt i så mange timer.
Jeg har bønfaldt ham om at frelse hende.
Jeg må vide, at han lytter.
Jeg er bange for, at dine bønner er spildt.
Lad min Herre høre sin tjeners ord. Lad min Herre høre sin…
-Lady Aelswith. -Jeg forsøger at få ham til at lytte!
Du skal ikke sige det.
Du skal ikke sige ordene.
Han har forladt mig.
Han har forladt hende.
Jeg har givet ham hele mit liv.
Jeg sidder tilbage med ingenting.
Hvor er Aelfwynn?
Hun venter på rigsrådet.
De vil udnytte hende.
De havde respekt for Aethelflaed. De må godtage hendes valg af tronfølger.
Aelfwynn er for ung og uden erfaring.
De vil vende sig imod hende.
Hun kan vinde deres respekt, ligesom Aethelflaed gjorde.
Aethelflaed var blevet meget vis…
…men hun ønskede stadig at tro på det bedste i mennesket.
Hun tog fejl.
Der har allerede været så megen død.
Jeg kan ikke bære mere.
Jeg har fået for meget.
-Lad mig ligge her. -Du klarer den.
-Åh gud. -Kom. Op ad trappen.
-Er mændene rede? -De venter på dit signal.
Har I hørt fra fader Pyrlig?
En spejder så ham med den danske heks.
Så er han nok død.
Vend tilbage på din post. Det varer ikke længe.
Aethelstan.
Hvad…?
Du kom sammen med Uhtred.
Han ville sige farvel til lady Aethelflaed.
Og dermed tog han muligheden fra mig.
Han har taget mange ting fra dig i årenes løb.
Jeg har tænkt på dig ofte.
Du kunne let have fundet mig.
Vi har fundet hinanden nu.
Der er ting, der skal ordnes. Vi…
Jeg vil gerne tale mere med dig.
Begge vore liv har forandret sig, men det kommer senere.
Det er godt at se dig, Aethelstan.
Min mor satte stor pris på dig. Det ville glæde hende, at du er her.
Du ligner hende.
Har rigsrådet fået besked?
Vi ringer med klokkerne, når det skal samles.
De frygter at lade landet være uden regent selv for en kort stund.
Rigsrådet respekterede din mor. De vil også respektere hendes ønsker.
Og lord Aethelhelm er kommet.
Hans hensigter er selviske, men han kan hjælpe med at udsætte det.
Min mor er dårligt nok død, og han vil allerede underminere hende.
Hun ville ikke have udsat det, og det vil jeg heller ikke.
Du er i sorg. Du ville blive tilgivet.
Min mor ville ikke tilgive mig.
Jeg vil ikke nægte folket det, hun ønskede for dem.
Jeg skulle være kommet før.
Hovedsagen er, at du var her, da hun havde brug for dig.
Bliver du her?
-Indtil Aelfwynn tager tronen. -Hvis hendes bedstemor tillader det.
Lady Aelswith er bange for, at det er et forkert valg.
Bitre, gamle kvinder ønsker sjældent mere til deres efterkommere.
Hun har måske ret.
Hvorfor binder vi os til dem?
Jeg tror ikke, vi har et valg.
Fordi det er vor skæbne?
Så er skæbnen ondskabsfuld. Den bringer os kun sorg og smerte.
Hvis det er den vej, den ser for os.
Gad vide om skæbnen mistede grebet om mig, da jeg rejste væk.
Jeg har været fri for smerte længe, og jeg har det bedre.
Måske er smerten vort valg, ikke skæbnens.
Sig mig, Uhtred.
Hvordan ville du kunne vriste dig fri af smerten?
-Hvad taler de om? -Det ved jeg ikke.
Men der kommer nok ikke noget godt ud af det.
Vi må hellere gå tilbage.
Du har tjent hende godt.
Jeg forsøgte. Hun tænkte kun på folkets sikkerhed.
Kunne hun ikke finde en enklere måde at regere på?
Hun forsøgte.
Men selv da rigsrådet begyndte at respektere hende, var de stædige.
De holdt mere af de gamle skikke.
Jeg tror, du stadig kan blive nyttig for Mercia, lord Aldhelm.
-Du behøver ikke komme endnu. - Jo, jeg gør.
Rolig nu. Tronen indtages, efter rigsrådet samles, ikke før.
Jeg forventede ikke at se dig her.
-Jeg vil vise min respekt. -Jeg tvivler.
En respektløs mand kan ikke vise respekt. Herre konge.
Det tager for lang tid. Vi må offentliggøre hendes død.
Er det ikke kongen, der bestemmer, hvornår klokkerne skal ringe?
-Jeg mente bare… -At du forstod kongens sorg bedre end ham.
Hvor vover du at tale sådan til mig?
Var din tunge.
Klokkerne skal nok komme til at ringe.
Det er næsten daggry. Vi begynder dagen med sørgeligt nyt.
Luk døren. Jeg fryser nosserne af.
-Der er noget galt. -Gå nu i seng igen.
Få nu sovet. Lord Uhtred får måske brug for os i morgen.
Ja, så du det? Vågn op!
Nej, det er øllet. Dine øjne laver numre med dig.
-Pas på med den. -Der er soldater her.
-Tror du, det er et angreb? -Kongen er her og ubeskyttet.
Pis.
Find Uhtred. Jeg henter de andre.
Gør nu ikke noget dumt.
-Hører du? -Ja.
Tiden er inde.
Ring med klokken. Lad min søsters død blive kendt.
Du virker bekymret.
Jeg bryder mig ikke om sort.
Det gør kun besynderlige mænd.
Tiden er inde.
Hun bad dig beskytte Mercia. Du har kun gjort, hvad du mente var bedst.
Måske.
Aethelstan. Pis.
Uhtred!
Lad ham være.
Hvad skete der? Er du uskadt?
Herre. Du skal se det her.
-Hvem er det? -Rigsrådet.
Vågn op.
Hvem gav ordren? Sig det nu!
Jeg kender ham. Han talte med kongen i går aftes.
Så du dem?
-Så du rigsrådet? -Ja.
-Hvor er de? -De er døde.
Døde? Det kan ikke passe.
Du! Hvad har du gjort?
Du går for vidt, lord Aethelhelm.
Jeg behøver kun at forklare mig med fortidens eksempel.
Både Wessex og Mercia blev stærkere under alliancen med min søster.
Jeg ville ikke se den styrke formindskes nu.
Lady Aethelflaed valgte sin datter som tronfølger.
-Hun har sin mors styrke. -Det har jeg ikke set.
Min søsters styrke voksede med tiden.
Skal min niece finde sin styrke, vil Mercia være sårbar.
Hun skal ikke sidde på tronen.
Der er andre i familien, som kan regere.
Far drømte om enhed.
Min søster og jeg delte den drøm, men nu er hun død.
Havde hun vidst, at rigerne kunne forenes…
Hun havde ikke ofret uskyldiges blod for det.
Det var mit valg. Jeg var tvunget til at handle.
Rigsrådet havde taget imod bestikkelse for at glemme hendes ønsker.
De mænd stod i vejen for fremskridtet.
-Jeg ville bare fjerne korruptionen. -Sådan afgøres tronfølgen ikke!
Før min søster regerede, blev tronfølgen afgjort ved blodsudgydelser.
Det ønskede jeg ikke igen.
Hellere nogle fås blod end manges.
Du har myrdet Mercias rigsråd.
Og dermed sikret Mercias beskyttelse.
Jeg gør, som Gud ønsker.
Jeg vil være anglernes og saksernes konge.
Så du er stadig i live.
Det er takket være dig.
Vil du se?
Kødet er begyndt at hele.
Guderne har tilgivet dig.
Hvad med dig, broder?
Har du tilgivet mig?
Hvis Stiorra bestemte, måtte du klare dig selv.
Så er det et held, at hun ikke bestemmer.
Hun er ikke en sand daner.
En sand daner ville ikke forråde sin familie, ligesom du gjorde.
Du er min frænde.
Forstår du? Du er min frænde.
Resten skal nok komme.
-Har du set lady Aelswith? -Ja, hun var her med Aelfwynn.
-De tog til… -Sig det ikke højt.
Du bør se at komme væk. Der er ikke sikkert her.
Det er bare en skramme. Det bliver måske et flot ar.
Det blødte ikke som en skramme.
Godt, drenge. Giv agt.
Mine mænd henter bare deres heste.
Du dræbte rigsrådet.
-Det skulle gøres. -Det var gamle mænd.
Forsvarsløse.
Uhtred har åbenbart lært dig sin strenge moral.
Han har vel også lært dig, at det er bedst at slå først,
hvis det kan forhindre yderligere vold.
Men det var ikke min mening, at du skulle rodes ud i det.
Jeg hører, at du kæmpede bravt.
Ikke bravt nok, for så havde han ikke kunnet fortælle om det.
-Dit blod er stærkt. -Mine evner kommer kun fra træning.
Jeg må forberede mig på ceremonien. Vil du deltage i den?
Jeg bliver hos Uhtred.
Skifter du mening, er du velkommen.
Aethelflaed var din frænde … ligesom jeg.
Det er gjort.
Hun gav mig fred.
Det mærkede jeg, da jeg var hos hende.
Hun ville have ønsket, at du fandt fred igen.
Det ville være den bedste hyldest.
Et værdigt optog, ser det ud til.
Det er det.
-Vil du hævne det? -Han gjorde, hvad konger altid har gjort.
Ingen konger regerer uden blodsudgydelser.
Sådan bør man ikke blive konge.
Det er vist den eneste måde.
Det er forbi nu. Edward vil ikke blive udfordret.
Hans frænder vil holde øje med tronen, til det er deres tur.
Præcis som kong Alfred ønskede det.
Tekster af: Anne-Maria Sigbrand