ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Після жахливої смерті її дочки…
-Я тебе схоплю! -Ні!
…Бріда зазнала поразки і втекла.
Відступаємо!
Етельстан мріє побачити свого батька, короля Вессексу,
але увага Едварда спрямована на його нову пасію, леді Едґіфу.
Це якось дивно, але мене дійсно радує ваше товариство.
Між тім Ельфледа, королева, яку він більше не кохає,
звертається до Христа в пошуках порятунку від приниження.
Бог бачить ваше серце.
Я за вас молитимуся.
Моя кохана Етельфледа помирає.
-Вона не доживе до весни. -Ти, певно, переплутав, Фінане.
У неї небагато часу.
Вона обрала Ельфвіну своєю наступницею.
Знати, що моя дочка стане леді Мерсії, — це все, чого я хочу.
Але наступництво в Мерсії завжди супроводжується труднощами.
Юна леді Ельфвіна не здатна керувати.
У твого наймача є кращий кандидат?
Взагалі-то є, лорде Бурґреде.
Тепер я скачу до своєї коханої.
І молюся встигнути її побачити.
Долі не оминути!
Один!
Два!
-Він не виживе. -Зараз головне не вижити.
А витерпіти біль.
Три!
Агонію від опаленої плоті забути неможливо.
-Потім ми подивимось, чи згорнеться кров. -Чотири!
П'ять!
Шість!
Сім!
Вісім!
Дев'ять!
Якщо за три ночі боги не загоять твої рани,
вони бажають тобі смерті.
І я теж.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
ЕҐЕЛЬСБУРҐ
ЕЙЛСБЕРІ КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Ідіть, лорде.
Де вона?
Я чекала, що ти вшануєш нас своїм візитом.
Ти не в ліжку?
Вона леді Мерсії. Може робити, що забажає.
І вона про це постійно нагадує.
Я кажу їй, що вона хвора.
А я кажу, що не хочу лежати.
Ще встигну.
Усе, я готова.
-Супроводиш мене? -Куди?
Я ще маю деякі обов'язки.
Ходімо.
Ти знала і нічого мені не сказала?
Вона просила допомогти їй і мовчати. Я так і зробила.
Вона помирає, Утреде.
Я бачила людей на порозі смерті.
Вони раптом оживають перед…
Тому не тіш себе надією. В неї майже нема часу.
УЗГІР'Я ЙОРКШИРУ
КОРОЛІВСТВО НОРТУМБРІЯ
Це ж твій прибитий бог обдурив смерть?
Після трьох днів страждань у пеклі.
І ти віриш, що він тебе воскресить в Судний день?
Так, це стовп нашої віри.
Він був і твоїм богом, Брідо.
Не забувай, що твоє життя почалося з Ним, а не з данцями.
-Ти Його дитина, як і всі ми… -Тоді скажи, чому він мене залишив?
Чому?
Якщо Вібеке була його дитиною, чому він дозволив їй померти?
А тебе він захистить, отець? Зможе тебе врятувати? Скажи.
Якщо він вирішив, що мій час прийшов, хай буде так.
Невже ти думаєш, що це йому вирішувати, коли і як закінчиться твоє життя?
Не чекай на швидку смерть. Ми тільки почали.
Допоможи йому!
Де ж він, отець? Він уже поспішає до тебе?
Допоможи йому!
Тут так порожньо.
Ні, не порожньо.
Поки що ні.
Поки що.
Ви не мусите все робити сама.
-Я буду поруч. -І я за це вдячна.
Тільки б знайти в собі її сили, коли прийде час.
Я багато років служив вашій матері.
Ви її дочка. Я бачу в вас її риси.
Я завжди думала, що правління — це суперечки.
Але насправді людям потрібен спокій.
Дай їм їжу, житло та тепло —
і вони швидко почнуть тебе поважати.
Куди ми йдемо?
У мене є незавершена справа з одним із олдерменів.
-Хіба цим зараз треба займатися? -А чим, як ти вважаєш?
Боротьбою зі своїм станом.
Не будь наївним, Утреде. Ця битва вже позаду.
-Чому ти так легко здаєшся? -Я не здаюся!
Це не мій вибір. Такий шлях обрав мені Бог.
-Моя леді. -Олдермен Бурґред.
Я закінчила лист, який ми обговорювали.
-Це… занадто. -Цього ледве достатньо.
Мерсію треба захистити. Я певна, ви все зробите як слід.
Леді, ви були гідною правителькою.
Розумною і справедливою.
Пам'ятаю, як його жахала думка про тебе на троні.
Люди з часом міняються.
Що ти йому дала?
Я маю землі, які я хотіла віддати іншим
після своєї смерті.
-А хто сяде на трон? -Ельфвіна.
Вона вже не маленька дівчинка і знає про свій обов'язок.
Якщо ми з Едвардом утримаємо союз завдяки нашим наступникам,
а вони — своїм, ми зможемо зберігати мир кілька поколінь.
Альдгельм буде їй радити, а військо — захищати.
Я не хочу знову тебе про щось просити.
-Етельфледо. -Прошу.
Дай мені сказати.
Мені було б легше піти, знаючи,
що ти подбаєш про її безпеку.
-Про це й питати не треба. -Треба.
Твоє життя не тут.
Ельфвіна не твоя дочка.
-Коли ти просив, я не допомогла… -Припини.
Я зроблю все, щоб захистити Ельфвіну і Мерсію.
Давай знайдемо собі тихий куточок, бо подумають, що я порушую обітницю.
Але ворота там.
Є й інші ворота. Там варти нема.
Тобто всі ці роки ми могли тут таємно зустрічатися?
ВІНТАНСЕСТЕР
ВІНЧЕСТЕР КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Треба сказати чоловіку, що роботу завершено.
І що він зможе її побачити на Ліндісфарні.
Я певна, що це підношення вразить
і Господа нашого, і короля.
Ви ж рано прокидаєтеся?
Я щодня молюся Богові з приходом світанку.
Король вирушив сьогодні вранці.
Ви його не бачили?
З ним хтось був?
Здається, він був із леді Едґіфу.
Їдьмо з нами до Ліндісфарна.
Король попередив, що моя присутність там
може виглядати як посягання на землі.
Мій батько охоче його підтримає.
Ні, мені варто залишитися тут.
Їдьмо з нами потайки.
Це не провокація.
Це священне підношення.
Праведний вчинок.
Мені б хотілося побачити його сяйво.
А король обов'язково побачить ваше.
Може, хочеш помолитися?
Якої молитви ти від мене чекаєш?
Не знаю. А яка молитва благає зберегти тобі життя?
Моє життя в твоїх руках, а не Його.
Думаєш, наше життя не кінець?
Думаю, у вічному житті ми приєднаємося до Нього.
Твій бог повернув життя собі, а не моїй дочці.
Він зустріне її у вічному житті.
Скажи, щоб повернув її.
Повернув? Мій Бог цього не робить.
Тоді життя за життя.
Орваре, пожертвуєш собою заради Вібеке?
Ні, обміну життям не існує!
Це погроза. Поверни її, або будеш винен у його смерті.
-Я не можу. -Твій бог може.
А ти його рупор! Давай! Поверни її!
-Поверни! -Боже милосердний, пощади її!
Не дай їй знову забруднити руки кров'ю!
Вона народилася Твоєю рабою. Не дай їй страждати.
Вона ще може покаятися і приєднатися до своєї дочки в Раю.
Моя дочка мертва.
Вона мертва. Я втратила свій шлях.
Наш шлях завжди з нами.
Бог тебе знайде. Ти народилася християнкою.
Він бачив добро, з яким ти торкалася серця дочки.
Твій бог не врятував Вібеке. Він дозволив їй загинути.
У неї не буде життя після смерті.
Вона сама.
Самісінька.
І я сама!
Ні, ти не сама.
-Можемо вже зупинитися. -Ненадовго.
Зараз холодно? Я змерзла.
Достатньо холодно.
Ти мала мені сказати.
Я не хотіла перекладати свій біль на тебе.
Я завжди думала про те…
від чого ми відмовилися…
щоб бути тими, хто ми є.
Шкодуєш?
Іноді буває.
І тоді я шкодую усім серцем.
А ти?
Благав би долю повести тебе іншим шляхом?
Люди Мерсії задоволені. Вони в безпеці.
Хіба я можу їх цього позбавити?
Це не відповідь.
Я мріяв про нас.
Уявляв нас сім'єю.
Щасливою сім'єю.
Але навіть тоді, навіть у мріях…
нас переслідувала думка, що ми зробили невірний вибір.
Життя завжди змушує нас думати, що можна було б змінити.
Твоєю долею було принести в Мерсію мир і захистити її.
А тебе хто захистить, Утреде з Беббанбурґу?
Мене не треба захищати.
Треба.
Ще й як треба.
Ти носиш у серці стільки болю.
Я сказала б тобі…
Моя дочка скоїла найтяжчий гріх твого бога.
Якщо Він існує, вона горітиме в пеклі.
Я не згоден із цими сторінками Біблії.
Я не думаю, що Рай чимось відрізняється від Вальгалли.
Якщо наша віра не помиляється, попереду чекає щось краще.
-Твоя дочка не встигла нагрішити. -Вона змушувала інших убивати.
Можна сказати, що ніж був у неї.
Але вона лише хотіла догодити тобі. Більше нічого.
Не їй каятися за цей гріх.
Ще не пізно повірити в Нього, Брідо.
Ніколи не пізно.
Данців твій Бог зробив слабкими.
Вони втратити душі, а моя дочка — життя.
Це ти винен.
Твоя церква винна, твої королі й королеви.
А більше за всіх так звані «данці»,
що присмокталися до їхньої тітьки і охрестилися.
Поїж.
Я не можу полегшити твій біль.
Це неможливо.
Але твоя дочка знайшла спокій.
Мабуть, і ти знайдеш, якщо покаєшся.
Не хочу твого хліба.
Раніше це був і твій хліб.
Може, передумаєш.
ЕОФЕРВІК
ЙОРК КОРОЛІВСТВО НОРТУМБРІЯ
Це безчесний вчинок. Він змерзне на смерть.
Це його вчинок був безчесним.
-А ти вже пробачив. -Боги теж пробачили.
Він успішно пройшов випробування.
Якщо його рани загояться,
можна буде поговорити про те, щоб впустити його до міста.
-Послухай! Він мій брат! -А я твоя дружина!
Його долю вирішено. Тепер вона в руках богів.
Або виживе, або помре.
Дізнаємося, коли побачимо його руки.
-Тримай. -Дякую.
Що це?
Люди короля.
Коли ти востаннє бачив батька?
Давно.
Закладаюся, він тепер коротший за тебе.
-Дядько? -Ельфвіна.
-Я запізно? Де вона? -Вона не тут.
-А де? -З Утредом.
-Звичайно. -Вона хотіла його побачити перед…
Я не розумію, чому її в нас забирають.
Час любить нас грабувати.
Твоя мати найкраща з нас.
Якби я міг, я б її захистив.
Я знаю.
Олдермени готуються до цього.
Я хвилююся, що вони не виконають волю матері.
Я подбаю про олдерменів. Не хвилюйся.
У нас із твоєю матір'ю була спільна мрія…
виконати бажання батька щодо єдності.
Я клянуся їй і тобі…
Я зроблю все, що в моїх силах, щоб цього досягти.
Благаю, Господи, почуй слова раби Твоєї.
Я не встиг з тобою поговорити.
Я тебе люблю.
Я захищу все, чого ми досягли, сестричко.
Я тобі обіцяю.
Прийми рабу Твою Вібеке
до кола благочестивих святих і щирих янголів.
Вона дитина Божа.
Благаю, Господи, почуй слова раби Твоєї…
Леді Ельсвіто…
Нічого не кажіть, лорде Утреде.
Я спитаю вас…
Ви щось чуєте?
Зараз ніч. Усі сплять.
Не надворі.
Тут. У цій залі.
Чуєте щось?
Ні, тільки наші голоси.
Голоси смертних. Це байдуже.
Він мовчить.
Я сподівалася Його зараз почути.
Хіба не зрозуміло, що Він мені потрібен?
Я тільки про це й просила…
Почути Його голос у важку годину.
Може, Він мовчить, щоб дати вам спокій…
Не треба мені спокою.
Мені треба Його почути.
Я все своє життя Йому присвятила.
Я так довго молилася, лорде Утреде.
Я благала Його врятувати її.
Мені треба знати, що Він мене чує.
Боюся, ваші молитви не допомогли.
Благаю, Господи, почуй слова раби Твоєї.
Благаю, Господи, почуй слова…
-Леді Ельсвіто. -Я хочу, щоб Він мене почув!
Нічого не кажи.
Не кажи цих слів.
Він мене покинув.
І її Він покинув.
Я все своє життя Йому присвятила.
А Він мені нічого не залишив.
Де Ельфвіна?
Чекає на Вітан.
Вони нею скористаються.
Вони поважали Етельфледу. І вибір її поважатимуть.
Ельфвіна ще надто молода. Вона не має досвіду.
Вони її не приймуть.
Вона може заслужити їх повагу, як Етельфледа.
Етельфледа хоч і стала мудрою…
але все одно не помічала людських вад.
Це помилка.
Ми бачили вже забагато смертей, Утреде.
Я більше не витримаю.
Я не зможу…
-Залиш мене. -Та все з тобою гаразд.
-Господи. -Давай. Піднімайся.
-Усі готові? -Чекають вашого сигналу.
Щось чутно від Пірліґа?
Дозорні бачили його з відьмою данців.
Тоді він навряд чи живий.
Повертайся на позицію. Уже скоро.
Етельстан?
Що ти…
Приїхав із Утредом.
Він хотів попрощатися з леді Етельфледою.
І забрав цю можливість у мене.
Схоже, він багато чого у тебе забрав.
Я часто думав про тебе.
Знайти мене було доволі легко.
Схоже, ми знайшли один одного зараз.
У мене є важливі справи. Ми…
Я хотів би продовжити розмову.
Наші життя змінилися. Але поговоримо пізніше.
Я радий тебе бачити.
Мати зраділа б вашій присутності.
Ви схожі на неї.
Олдерменам уже сказали?
Дзвони битимуть, коли настане час збору Вітана.
Вони не переживуть, якщо Мерсія
буде без корони хоч мить.
Олдермени поважали вашу матір. І її бажання теж поважатимуть.
А ще приїхав лорд Етельгельм.
Хоча наміри його егоїстичні,
він допоможе відкласти справу.
Мати померла кілька годин тому, а він уже їй заважає.
Ні, вона б нічого не відкладала. І я не стану.
Ви горюєте. Вам пробачать…
Мати б не пробачила.
Я не відмовлюсь від цих земель і людей, що тут живуть.
Я мав приїхати раніше.
Головне, що ти був поруч у її найважчу годину.
Ти залишишся тут?
-Доки Ельфвіна не займе трон. -Якщо її бабуся дозволить.
Леді Ельсвіта боїться, що це помилка.
Літні жінки рідко хочуть чогось більшого для нащадків.
Що, як вона має рацію?
Чому ми так прив'язалися до цих людей, Утреде?
Не думаю, що це наш вибір.
Бо така наша доля?
Тоді це жорстока доля.
Вона несе тільки біль і страждання.
Такий вона обрала нам шлях.
Думаю, коли я звідси пішла, доля мене покинула.
Я вже давно не знала болю.
Можливо, біль — це наш вибір, а не доля.
Тож скажи мені, Утреде.
Що звільнить тебе від болю?
-Про що вони говорять? -Не знаю.
Але закладаюся, це щось погане.
Треба повертатися до палацу.
Ти добре їй служив.
Намагався. Вона хотіла лише подбати про свій народ.
Легких шляхів вона не обирала?
Вона намагалася.
Але олдермени були впертими, навіть коли визнали її.
Вони завжди схилялися до старих правил.
Думаю, ти ще послужиш Мерсії, лорде Альдгельме.
Вам рано тут бути.
-Ми ще не почали. -Ні, не рано.
Куди це ви?
Трон займають після зустрічі Вітана.
Дивно вас тут бачити.
-Я прийшов, щоб виказати повагу. -Сумніваюся.
Неможливо виказати те, чого у вас нема. Королю.
Чому так довго?
-Треба вже оголосити смерть. -Думаю, це королю вирішувати.
Він краще знає, коли бити в дзвони.
-Я лише хотів сказати… -Що ви розумієте горе короля
-краще за нього самого? -Хто тобі слово дав?
Стежте за язиком!
Я скажу, коли бити в дзвони.
Уже світає. Сумні новини прийдуть із новим днем.
Закрий двері! Яйця мені застудиш!
-Щось не так. -Іди до ліжка.
Відпочинь. Вранці служитимемо лорду Утреду.
Он там! Ти бачив? Прокидайся.
Ні, це все ель. Очі тебе дурять. Просто…
-Не розмахуй цією штукою. -Тут солдати.
Гадаєш, це напад?
Король приїхав без охорони.
Трясця.
Знайди Утреда. Я покличу інших.
І без дурощів.
-Зрозуміло? -Так.
Вже час.
Бийте в дзвони. Оголосіть смерть моєї сестри.
Що тебе непокоїть?
Не люблю чорний. Він такий холодний.
Ніхто не любить.
Час настав.
Вона просила тебе захистити Мерсію.
Ти завжди був справедливим.
Мабуть.
Етельстане.
Диявол!
Утреде!
Облиш його.
Що трапилося? Ти цілий?
Лорде, вам краще це побачити.
-Хто вони? -Олдермени.
Ну ж бо!
-Чий наказ ти виконував? -Кажи!
Я його знаю.
Я бачив його вчора з королем.
Ви їх бачили?
-Бачили олдерменів? -Так.
-І де вони? -Вони мертві.
Мертві? Це неможливо.
Ти… Що ти накоїв?
Ви забуваєтеся, лорде Етельгельме!
Я пропоную лише одне пояснення — приклади минулого.
Сили Вессексу і Мерсії помножилися
завдяки альянсу з сестрою.
Я не дозволю цій силі зникнути.
У леді Етельфледи є наступниця, її дочка.
-Вона сильна, як мати. -Я цього не побачив.
Час зробив мою сестру сильною.
Племінниця сили ще не знайшла.
З нею Мерсія буде під загрозою. Вона не сяде на трон.
У вас є й інші родичі, які можуть очолити королівство.
Батько хотів єдності.
Ми з сестрою пильно оберігали цю мрію, але сестра померла.
Якби вона могла об'єднати королівства…
Вона б не пожертвувала кров'ю невинних!
Її руки чисті. То був мій вибір. Я мусив його зробити.
Олдермени вже взяли хабар
і відхилили бажання сестри.
Ці чоловіки заважали прогресу.
-Я лише зупинив корупцію. -Правонаступництво не так здійснюється!
До приходу моєї сестри воно завжди супроводжувалося кровопролиттям.
Я не хотів повертатися до цього.
Але краще кров кількох зараз, ніж кров багатьох пізніше.
Ви вбили олдерменів Мерсії.
І тим самим захистив Мерсію.
Я виконаю волю Господа.
Я буду королем англів і саксів.
Бачу, ти живий.
Завдяки тобі.
Подивишся?
Плоть почала загоюватися.
Боги тебе пробачили.
А ти, брате?
Ти пробачив?
Якби обирала Стіорра, у тебе не було б жодної підтримки.
Тоді мені пощастило.
Вона не справжня данка.
Справжні данці не зраджують сім'ї, як ти.
Ти моя кров.
Розумієш? Ти моя кров.
Решта згодом теж налагодиться.
-Ти бачила леді Ельсвіту? -Так, вона була з Ельфвіною.
-Вони пішли… -Не кажи вголос.
Тобі треба їхати. Тут небезпечно.
Подряпина. Швидко загоїться. Може, навіть шрам буде.
Подряпини так не кровоточать.
Так, хлопці, готуймося.
Мої люди шукають своїх коней. Ніяких проблем не буде.
Ти вбив олдерменів.
-Я мусив це зробити. -Вони були стариками.
Беззахисними.
Бачу, Утред навчив тебе своїм моральним нормам.
Він мав також тебе навчити, що треба нанести перший удар,
щоб уникнути більшого кровопролиття.
Тебе я ранити не хотів.
Мій воїн каже, ти вмієш битися.
Якби так, він уже б нічого не сказав.
-В тебе сильні корені. -Моїм навичкам мене навчили.
Я мушу готуватися до церемонії.
Ти прийдеш?
Я буду з Утредом.
Якщо передумаєш, я буду радий.
Етельфледа була твоєю родиною… і я теж.
Усе.
Вона давала мені спокій.
Я це відчувала поруч із нею.
Вона б хотіла, щоб ти знов знайшла спокій.
Кращої данини й бути не може.
Наче гідна процесія.
Так і є.
-Ти будеш мститися? -Він зробив те, що завжди робили королі.
Жоден король не правив без кровопролиття. Вони інакше не вміють.
Ставати королем таким чином не можна.
Що, як тільки таким чином і можна?
Усе позаду.
Ніхто не виступить проти короля Едварда.
Він збереже трон у родині, поки не прийде їхня черга…
як король Альфред і хотів.
Переклад субтитрів: Анна Туркіна