EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, sønn av Uhtred.
Aethelhelm lyktes med å starte krig mellom saksere og daner.
Men sviket ble oppdaget.
Sigtryggr drepte ikke dronningen, men Aethelhelms menn.
Han må pågripes.
For å svekke sakserstyrkene dro Sigtryggr ut i kamp.
Han angrep Aethelhelms menn.
Men Edward endret utfallet.
Jeg ønsket fred, men Sigtryggr har spilt mer blod.
De må reddes.
Aethelhelm flyktet, mens Sigtryggr ble tatt til fange.
-Ta imot dåpens gave. -Det kan jeg ikke.
Jeg ble gitt den tunge oppgaven.
-Du må gjøre det. -Sigtryggr skal komme til Valhall.
Brida er hevntørst som aldri før.
Si til ham at jeg kommer.
Og en ny trussel har oppstått i nord.
Skottekongen Constantin har dannet en allianse med lordene av Northumbria,
et omstridt område han krever.
Nå har vi sjansen til å forene oss.
En av dem er min fetter Wihtgar, som drepte sin far for å ta min fødselsrett.
Skjebnen bestemmer!
Min dronning.
Ikke glem meg på din siste reise.
Sverdet ditt og hjertet mitt forblir ditt.
I kveld er all kjærlighet død.
Sigtryggr! Du levde som kriger.
Og du døde som konge!
-Sorgen bør forene oss. -Min sorg er at du overlevde ham.
La henne være.
Måtte vi dø som du gjorde, ærefulle og lattermilde!
Måtte du komme trygt til Valhall. Der vil vi drikke med deg igjen!
-Vi møtes igjen. -For Valhall!
-For Sigtryggr! -For Sigtryggr!
Har du sett far?
-Krigerpresten fra Rumcofa. -Han viste mot.
-Og gjorde Osferth stolt. -Nå feirer vi motet ditt.
Jeg har dårlig nytt. Brida har slått til igjen.
Om han overlever, er det Guds nåde.
Vi er her, Pyrlig. Du er med venner.
Uhtred, hun vil straffe deg.
Hun gir seg ikke.
Hent Aethelstan. Vi trenger hæren hans. Så finner og dreper vi henne.
BASERT PÅ CORNWELLS BØKER
Har de funnet heksa? Hvordan kan hun unngå Mercias hær?
-Jeg vet ikke, men Uhtred finner henne. -Hva med Aethelhelm?
-Det ryktes at han er på vei sørover. -Så klart. Han vil starte opprør.
-Kan Pyrlig reise? -Nei.
-Da får vi dra fra ham. -Er det klokt, med Brida på frifot?
Vil du at Aethelhelm skal ta Winchester?
Det er planen hans. Vi må dra.
-Vet Aelfweard om Aethelhelms svik? -Vi ville la deg fortelle det.
Godt. Sønnen min har opplevd mye, og dette vil såre ham mer.
Konge, jeg forstår at du vil dra.
Men jeg er bekymret for Eoferwic. Stemningen er febril.
Ja, danene markerer ikke døden som oss.
Om vi drar, vil våre menn ha dødd forgjeves.
Sikrer vi Eoferwic, får vi sjansen til å utvide nordover.
Du får hele Northumbria og oppfyller drømmen…
Det betyr ingenting om vi mister Wessex.
Folk er urolige her. Stemningen er ikke god.
De føler med lady Stiorra. Sorgen hennes kan forsterke uroen.
-Med Brida i tillegg… -Jeg forstår det.
Medynken med enken er et løselig problem.
Hent lord Uhtred.
-Vi fant henne ikke. -Kanskje hun har dratt.
Pyrlig gikk ikke langt. Hun er i nærheten.
Hun vet at døden venter i Eoferwic. Hun er nådeløs, men ikke dum.
-La hestene hvile. Vi rir ut igjen. -Uhtred, kongen vil treffe deg.
-Jeg har intet nytt. -Det gjelder likevel. Kom.
Lord Uhtred.
Jeg har verken Brida eller Aethelhelm. Og Pyrlig er ikke bedre.
Hva med danene? Danene i Eoferwic.
-Når ble du opptatt av dem? -Da jeg ble kongen deres.
Det er rart og uventet at jeg hersker over danene.
-Du har begjært området. -Ja, men jeg ønsket en fredelig erobring.
-Et fredelig samfunn. -Det ble vanskelig da du dødsdømte kongen.
Ja. Sorgen til kongens enke kan bevege selv de hardeste av oss.
Hun er ung og elsket ham høyt.
Hun har mistet mye. Sin framtid, stilling og sitt hjem.
Hun hadde ofret alt det for ham.
Sorgen hennes kan sette standarden. Hun burde kanskje skjule den bedre.
-Det er umulig. -Så kanskje jeg kan tilby henne bot.
Jeg må dra sørover og sitte på tronen i Wessex.
-Du frykter Aethelhelm. -Jeg frykter ingen.
Men han vil så splid, så freden i Eoferwic må bevares.
Si det til Brida. Hun gjør nok som du ønsker.
Det forventer jeg ikke, men kanskje Stiorra.
Hva skal hun gjøre?
Be henne sverge troskap til meg offentlig. Det vil berolige danene.
-Folk her har lidd for mye til det. -Det har vi alle.
Hun kan styre danene, som din søster styrte Mercia.
-Det kan gi henne en hensikt. -Så lenge hun ikke vender dem mot meg.
Hun ønsker nok ikke opprør.
Men hun vil ikke bli døpt.
Far sørget for å døpe henne som barn, så hun er allerede frelst.
Jeg skal anerkjennes som overlord av Eoferwic.
-Og da får hun beskyttelse? -Ja.
Da ber jeg henne om å si ja. Takk, herre konge.
Det er en ære min datter ikke forventer.
Om vi ikke hedrer store krigere, er vi ikke store konger.
KONGERIKET MERCIA
Gud er nådig. Der er hesten hennes. Hun er i nærheten.
Vent her i tilfelle hun kommer. Vi leter etter henne.
Lady Aelfwynn? Du er jo Aelfwynn av Mercia.
Du forveksler meg med en annen.
Så visst ikke. Jeg er Glaedwine, også fra Mercia.
Jeg var løpegutt for din mor.
Jeg føler med deg.
-Om du tjente min mor, la meg være i fred. -Er du i vanskeligheter?
Bestemor vil sette meg i kloster for å beskytte meg.
Da er det godt at vi traff hverandre.
-Jeg har fått i oppgave å beskytte deg. -Av hvem?
-En som bryr seg veldig om deg. -Cynlaef? Lever han?
-Han leter etter deg. -Jeg trodde…
Vi må skynde oss. Lady Aelswiths livvakt er nok i nærheten.
-Hvor er Cynlaef? -Der borte, lady.
Gå inn.
Lady Aelfwynn.
Sa du ikke at Cynlaef var her?
Stol aldri på kjekke menn. De vil bare ligge med eller rane deg.
Der. Den eldste møtte meg i Aegelesburg og tilbød sølv for Aelfwynn.
-Vi har vel møttes før? -Lady Eadith.
-Horer likner hverandre. -Hun er ingen hore.
Uklokt. Jeg er beskyttet av merciske vakter.
Hun er ikke din venn. Hun tok imot sølv mot opplysninger om deg.
Da skal du få dette til gjengjeld, i bytte mot Aelfwynn.
-Dette angår ikke deg, din heks. -Kanskje ikke henne.
Men siden Aelfwynn er mitt barnebarn, angår det iallfall meg.
Lady Aelswith. Det har vært en ære å holde barnebarnet ditt med selskap.
Du kan beholde sølvet som finnerlønn.
-Han var for medgjørlig. -Menn krymper i møte med Alfreds enke.
Men frykt ikke. Livvakten vår er i nærheten.
Det ville være uklokt å rope om hjelp.
Bare et øyeblikk. Jeg vil snakke med henne som bror!
Hennes far kommer likevel først.
-Si at du har fanget Brida. -Det har jeg ikke.
Så la meg straffe henne.
-Hun står bak denne ulykken. -Så tenk ikke på henne.
Heller på henne enn ham som ga dødsstøtet.
Jeg sørger også over Sigtryggr. Det vet du.
Du har blitt forurettet, men sinnet ødelegger deg.
Hva da? Jeg er ingenting. Ingens kone og ingens dronning.
Du er fortsatt datteren til en far som vil gjøre alt for å hevne dette.
Jeg kan ikke gjenopplive de døde, men jeg vet om en mulig trøst.
-Det er alt jeg ønsker. -Her er et tilbud.
Edward tilbyr deg å være lady her og styre i hans sted.
Ikke som dronning, men Eoferwic vil se opp til deg.
Hva vil Edward ha for det?
-Du må sverge troskap og tilgi… -Jeg kan aldri tilgi.
-Så lat som om du tilgir. -Jeg bryter ikke mitt ord.
Men du er ensom kvinne. Som far kan jeg gi noe beskyttelse, men…
Når du blir tilkalt et sted, blir jeg ubeskyttet, som alltid.
Du er nødt til å godta dette om du vil leve godt.
Hvem er de? Hvorfor har de tatt oss?
Din onkel vil skjule deg for å beskytte Mercias trone.
Nei. Sønnen min er klok.
Om han følte seg truet, hadde han holdt henne nær, ikke leid menn.
Kun en rik feiging hadde betalt for…
Å, din dumme kvinne.
Aethelhelm. Han er like rik som han er slu.
Kun han er dristig nok til å få pågrepet en lady, en tidligere dronning og…
Han visste ikke at du var her.
-En stor trøst. -Hva vil Aethelhelm med meg?
Jeg vet ikke, men jeg ønsker ikke å finne det ut.
Hvordan står vi imot? Vi har verken våpen eller en plan.
Det er ikke helt sant.
Folk har vært ute etter meg før.
Naturligvis har jeg lært meg å beskytte meg.
Aelfwynn, ikke vær redd.
Når de ser på oss, ser de svake kvinner.
Men der ligger styrken vår.
Aethelhelm og hans menn er dumme som undervurderer oss.
KONGERIKET SCOTIA
Vi har sverget troskap. Hvorfor lar ikke kongen oss få dra?
Han svinger med pikken. Jeg tror ikke engang at han har en plan.
-Vil det bli krig med Wessex? -Neppe.
Fred er bedre for begge kongene. Vi blir her, smisker og drar hjem.
Den gamlingen er ikke fra Northumbria.
Bare en lord med lange baller og penger i pungen.
Herre konge.
De kaller meg "daneknulleren", men jeg tror de er snikmordere.
-Er du Edwards ambassadør? -Jeg er fra Wessex, ja. Lord Aethelhelm.
Vis meg gaven.
Beklager, herre konge. Jeg har ingen gave.
Ingen tå fra St. Cuthbert eller brød fra Jesu siste måltid?
Kongen vet ikke om dere liker relikvier i Skottland.
Ba han deg om å si det? For å fornærme meg?
Jeg er bare budbringeren.
Jeg hørte at han erobret Mercia.
Gjelder avtalen min med Aethelflaed?
Kongen har ikke nevnt noen avtale.
-Akter han å komme nordover? -Heller ikke det har han nevnt.
Hvorfor sende en ambassadør som ikke vet noe?
Hva slags spill er dette?
Skal jeg skjære av deg hodet og sende ham det?
Herre konge, du virker som en mann som kjenner til nådens makt.
Derfor setter jeg min lit til medynken din.
-Jeg kommer for å advare deg. -Mot?
Jeg frykter at kong Edwards blikk farer nordover,
mot Northumbria og Skottland.
Og jeg deler ikke samme ærgjerrighet.
-Forteller du dette av ren godhet? -Nei.
Jeg trenger ingen advarsel. Vi er allerede forberedt.
Halvparten av lordene har sverget troskap.
Så om du vil unngå krig, har du valgt feil konge.
Du misforstår. Jeg ønsker ikke fred.
Så hva ønsker du? Hva er dette for lureri? Det er en bløff.
Jeg vet at Edward er i familie med deg. Din datters ektemann!
Og det…
Det er saken. Tilgi meg, for hun ble drept.
Jeg visste ikke at dronningen er død.
Edward vil ha Wessex til å tro at det var danene.
Så…
-Ønsker du hevn? -Herre konge, om jeg…
Kongen er nådeløs i sitt erobringstokt.
Der ser man av hvordan han har behandlet jarlene og Sigtryggr.
Han ser fiender overalt, selv i barnebarnet mitt, arvingen sin.
Aelfweard, en god, kristen gutt,
som ikke ønsker mer enn Wessex og Mercia.
Hvilken plan prøver du å selge, lord Aethelhelm?
Om du blir med å skape opprør mot kongen,
setter vi barnebarnet mitt på tronen i Wessex.
Aelfweard, under min veiledning, vil ikke trenge seg på Skottland.
Dine landområder vil være trygge. Og hans.
Jeg vil ikke hjelpe sakserkonger. Den ene er den andre lik.
Derfor vil vi tilby mer enn bare en avtale.
Vi tilbyr halvparten av fortjenesten fra Mercias landområder
gjennom et ekteskap med lady Aelfwynn.
Områdene er rike og fruktbare, akkurat som jenta.
Edward er farlig og fast bestemt på å utvide.
Han er besatt av drømmen til faren,
å forene kongerikene til et såkalt England.
Om du ikke slår til nå, får du kanskje ikke muligheten igjen.
La meg tenke over det og snakke med hærførerne mine.
Men dra ikke langt.
Du har pirret meg, lord Aethelhelm. Og det er ingen liten bragd.
Jeg kan gjøre det mens de sover.
Om vi lar dem leve, får vi en hær etter oss.
Å drepe kongelige kvinner ender ikke godt. Det vet jeg.
Men du har rett. Hvis ikke blir vi jaktet på.
-De planlegger å drepe oss. -Det er ikke sikkert.
Vi er for mektige til å slippe unna i live.
De vet hvilke styrker jeg kan reise.
Om vi skal handle, må det bli nå.
Jeg…
Jeg må… Jeg har ikke noe høflig ord for det.
Pisse?
-Den eika trenger vann. -Hvor dere kan se henne?
Det tar seg ikke ut å levere tilgriset last.
Gå.
Nå.
-Hvor fører dere oss? -Sett deg.
Hvem skal dere føre oss til? Svar meg.
Sett deg. Ellers tvinger jeg deg.
Ikke kjemp imot.
Døden er alle menns skjebne.
Vi er ikke menn, og vi er ikke enkle å drepe!
Så du det?
Jeg følte meg som erkeengelen Mikael da han beseiret Satans hær.
Stikk, ellers dreper jeg deg òg!
Aelfwynn! Løp!
Nei! Bestemor! Hjelp meg!
Få dem til å forberede seremonien. Be de danene som sømmer seg.
-Stiorra kan sverge i deres påsyn. -Det er en god plan.
Hvor er oppdekningen til lady Eadgifu?
-Har du ikke sendt henne bort? -Det stemmer ikke.
Tjenerne hennes ble bedt om ikke å pakke ut, men dra tilbake.
-Hvorfor pakket de ikke ut? -Herre konge.
Herre konge, jeg drar tilbake til Cent.
-Jeg føler meg ikke vel her. -Kjære, det er ikke farlig her.
Jeg frykter ingen farer, men din vrede.
-Så la meg dra. Det er det beste. -Hvorfor flykter du fra meg nå?
Jeg gjør ikke det.
Jeg sparer deg for bryet ved å sende meg bort.
Vi er blitt både velsignet og forbannet.
Nei, dette går ikke. Ingen flere uekte barn.
Jeg forstår det. Derfor drar jeg.
-Hvorfor er du så kald? -Skal jeg heller klynke som et barn?
Jeg visste hva jeg gjorde, og…
Jeg tar min straff og takker Gud for den korte tiden vi fikk sammen.
Jeg sa…
…ingen flere uekte barn.
Gud har velsignet oss.
Jeg vet ikke hvorfor, men…kanskje dette er grunnen til at vi har lidd.
Kanskje Aelflaeds død var en del av planen.
Kanskje han har bestemt at vi skal gifte oss.
Vi henter en prest.
Kjærligheten er tålmodig. Kjærligheten er velvillig.
Kjærligheten misunner ikke.
Den skryter ikke, er ikke hovmodig. Amen.
-Så snart, far? -Aelfweard.
-Mens mor ligger varm i graven? -Gud har gitt oss en gave.
-Så jeg blir også erstattet. -Aelfweard, kom tilbake.
-Jeg befaler deg! -La ham sørge over moren.
Finn ham og trøst ham, men minn ham på pliktene hans.
Jeg tåler ikke et ulydig barn.
-Jeg ble bedt om å trøste deg. -Det fins ingen trøst, fader.
Kongen er glad i deg. Snakk med ham, så merker du det.
Handlingene sier noe annet.
Han vil ikke ha meg som konge og elsket ikke mor.
Hva kan jeg gjøre, barn, for å muntre deg opp?
-Spør om hjelp, og du skal få den. -Det er er noe, men du vil nekte.
Spør.
Jeg må reise vekk herfra. Det er lettere om jeg reiser med en prest.
-Hvor da? -Til bestefar.
Jeg kan ikke hjelpe deg. Jeg vet ikke hvor han er.
Men jeg vet hvordan jeg skal finne ham.
Jeg vet hvem jeg skal spørre. Jeg ønsker bare reisefølge.
Selv om jeg vil hjelpe deg, ber jeg deg om å bli.
Jeg ber deg betale din gjeld til bestefar. Han har fortalt meg om mennene sine.
Jeg er ikke lord Aethelhelms mann.
Ville kongen mene det om jeg fortalte om gjelden?
-Er du klar? -Nei.
-Hvorfor må jeg vises fram som en premie? -Det viser samhold.
Etter dette er det slutt. Du kan leve her som lady.
Jeg vet at det er vanskelig, men stolthet gjorde Brida ond.
Knel foran kongen din.
Jeg vet at det er klokt av meg å knele. Men hjertet mitt tillater det ikke.
-Jeg er lei for det. -Jeg ble fortalt at du var klar.
Jeg ville hedre fars ønske, men da vanærer jeg mannen min.
Det vil ødelegge alt vi har bygd opp. Du vil nok ikke la danene leve i fred.
Sverger du ikke, blir du straffet.
-Ikke gjør dette. -Du ydmyker meg.
-Du kunne ha levd godt. -Du kan ikke gi meg det jeg ønsker.
-Stiorra, dette er dumt. -Nei. Jeg kryper ikke for beskyttelse.
Jeg vil være fri.
Om det betyr henrettelse, la gå. Jeg følger etter mannen min.
Herre konge, du lovte å skåne henne.
Du og dine følgere skal ut av Eoferwic. De som blir, følger min befaling!
Om dere ikke har dratt før kvelden, vil jeg ikke være like mild.
-Stiorra! -Før Rognvaldr hit og tving ham på kne.
Jeg kan gjøre det godt igjen. Rognvaldr vil svike deg.
Da henretter jeg ham og finner en annen! Helt til jeg kan forlate denne råtne byen.
Det bør du også.
Stiorra.
Edward tilbyr Eoferwic til Rognvaldr. Ønsker du folket ditt det?
Han vil føre krig, kreve skatt og bruke barn som slaver.
Derfor førte han Brida hit. Dette ødelegger alt vi har kjempet for.
Folket vil søke dronningen sin. Rognvaldr vil ikke styre noe.
Ikke mist alt i en fåfengt jakt etter verdighet.
Jeg er datteren din og oppdratt til å følge æren.
Du hadde gjort det samme selv. Din ed kom i veien for skjebnen din,
gjorde deg til Bridas leketøy og tjeneren til Wessex' kongehus.
Det blir ikke min skjebne.
Hei! Legg ned sverdet.
-Snakk med henne, er du snill. -Hun hører ikke på meg.
Hun har hjertesorg. Jeg ber for henne i stedet.
Hvorfor gjør hun dette? Hvordan ble hun så sta?
Vet du ikke det?
Lord? Det er Brida.
Hun har en beskjed til deg. Hun vil møtes ved Loidis.
-Kom alene. -Ikke noe mer?
-Jeg vet hvor hun er. -Lord, ikke dra alene. Det er en felle.
Så klart. Skjebnene våre har alltid vært sammenvevd.
En av oss vil drepe den andre.
-Tenk deg om. -Tro meg, jeg har tenkt lenge.
Å drepe henne vil plage deg. Vis barmhjertighet i stedet.
Jeg tenker på ofrene hennes. Om jeg hadde drept henne før…
Det er ikke vår oppgave å gruble, kun å tilgi Brida tross alt.
Hat avler mer hat.
Alle ofre siden jeg skånet henne i Tettenhall, er mitt ansvar.
Da må du tilgi henne – og deg selv. Ellers får du aldri fred.
Sverg på at du ikke vil drepe henne.
Fang henne og la henne møte ofrene, men ikke drep henne, far.
Jeg vil ikke finne glede i det. Det er bare slik det må bli.
Åpne portene!
Godt, dere er her.
Herre konge, vi burde snakke under fire øyne.
Vi er enige om grunntanken. Lord Wihtgar hjelper til med utførelsen.
Du følger lord Aethelhelm til fortet ditt som gjest.
Der forbereder han trolovelsen og venter på meg.
Vær høvisk mot ham, for han har lovt meg mye
og er ikke så dum at han svikter.
Vi sverget til deg, herre konge, ikke…
Lord Wihtgar… Deg har jeg ikke hørt om.
Jeg antar at fortet ditt har en strategisk rolle.
Du har nok hørt om det. Det heter Bebbanburg.
Er du mannen som plager Uhtred?
Jeg forventet meg en…annen.
Brida!
Vis deg!
Har du gravd din egen grav?
Min…eller din.
Jeg er beredt. Det ender slik det begynte.
Det må ikke gå slik.
Pussig. Det var det sønnen din sa før jeg skar av ham ballene.
Vi vil møtes på slagmarken. Jeg nøler ikke med å drepe.
Du kan elske meg likevel.
Uhtred! Skjenk meg døden. Vibeke venter på meg!
-Det er slutt. -Det er aldri slutt!
Uhtred! Drep meg! Jeg har ikke mer å leve for!
Jeg gir meg aldri.
Noe har dødd inni meg. Hva venter du på? Drep meg!
Nei. Jeg vil ikke drepe deg.
Om sønnen min kunne tilgi deg etter det du gjorde…
…må jeg òg gjøre det.
Nei. Gjør som jeg sier, din feiging. Send meg til Valhall!
-Gjør det! -Nei!
Da dreper jeg òg en del av meg. Vi to var én.
Vi var den samme. Det er fortsatt håp.
Hvordan?
Det er ingen vei tilbake. Alt det gode vi hadde, er ødelagt.
Det er ingenting igjen. Du farer med skittprat.
Nå låter du som jenta jeg jog rundt og lå med her i skogen.
Jenta jeg elsket.
-Hun er der fortsatt. -Er hun det?
Jeg finner henne ikke.
Jeg skal hjelpe deg. Tro meg.
Brida.
-Hva har du gjort?! -Det du ikke klarte.
Jeg er lei for det.
-Jeg er kald. -Nei!
Ragnar.
Brida.
Nei!
Brida!
Tekst: Mats Gullikstad