ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я Утред, син Утреда.
Етельгельму вдалося почати війну між саксами й данцями.
Але його зраду було викрито.
Сіґтріґр не вбивав королеву.
Це зробили люди Етельгельма.
Його треба схопити.
Щоб послабити війська саксів, Сіґтріґр сміливо розпочав битву
і майже переміг війська Етельгельма.
Але прибуття Едварда змінило хід битви.
Я хотів миру, а Сіґтріґр відплатив новим кровопролиттям!
Врятуймо їх!
Етельгельм утік, а Сіґтріґр потрапив у полон.
-Ви приймете дар хрещення. -Я не можу.
Я виконав тяжкий обов'язок.
Хочу, щоб ти це зробив.
Допоміг Сіґтріґру побачити Вальгаллу.
Бріда знов жадає помсти.
Скажи, що я вже йду по нього.
А на півночі виникла нова загроза.
Король Шотландії Костянтин створив новий союз
із лордами Нортумбрії, бо вважає їхні землі своїми.
Ми маємо об'єднатися.
Серед них і мій кузен Вітгар.
Він убив свого батька, щоб зайняти моє законне місце.
Долі не оминути!
Моя королево.
Не забувай мене у своїй останній подорожі.
Твій клинок і моє серце назавжди з тобою.
Сьогодні загинуло кохання.
Сіґтріґре, ти жив як воїн!
І помер королем!
У нас спільний біль.
Мій біль у тому, що помер він, а не ти.
Облиш її.
Ми всі заслуговуємо такої смерті!
Із честю в душі та сміхом у горлянці!
Безпечної тобі подорожі до Вальгалли…
де ми знов наповнимо кружки елем!
Ми побачимося знову!
За Вальгаллу!
За Сіґтріґра!
Ти бачила батька?
Воєнний священик Румкови.
Він сміливець.
Осферт ним пишався б.
Я чув про твою відвагу. Ходімо вип'ємо.
Маю сумні новини.
Бріда повернулася.
Дай Бог, щоб він дожив до ранку.
Ми з тобою, Пірліґу. Друзі поруч.
Утреде, вона хоче тебе покарати.
Вона не зупиниться.
Клич Етельстана. Він тут потрібен.
Ми її знайдемо і вб'ємо.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
ЕОФЕРВІК
-Відьму знайшли? -Ні, королю.
Як одна жінка може ховатися від усієї варти?
Не знаю, але Утред її знайде.
А Етельгельм досі десь у цих краях?
Теж невідомо. Кажуть, їде на південь.
Авжеж. Хоче розпочати повстання.
-Пірліґ зможе подорожувати? -Ні.
Тоді залишимо його тут.
Хіба варто їхати з Еофервіку, коли десь тут Бріда?
А хіба варто дозволити Етельгельму захопити Вінчестер?
Такий у нього план. Їдьмо на південь.
Ельфверду повідомили про зраду Етельгельма?
Ми вважаємо, краще, якщо ви йому скажете.
Ваша правда. Мій син уже забагато пережив.
Такі новини ще більше його поранять.
Лорде, я розумію, чому ви їдете,
але повторю, що тривожусь за Еофервік.
Самі бачите, атмосфера тут напружена.
Це правда. Данці ставляться до смерті інакше.
Якщо втратимо Еофервік,
жертва воїнів, що билися із Сіґтріґром, буде марною.
Захистіть Еофервік…
Тоді ми зможемо просунутися далі на північ Нортумбрії
і з вами на чолі здійснити мрію кожного сакса…
Це нічого не варте, якщо віддамо Вессекс Етельгельму.
Ці люди не прагнуть бути вам вірними.
Леді Стіорра страждає.
Її туга може спричинити проблеми.
-Я вже мовчу про Бріду… -Ситуація складна. Я розумію.
Я можу запропонувати молодій вдові співчуття.
Поклич лорда Утреда.
Навіть не питай. Ми її не знайшли.
Мабуть, вона пішла звідси.
Пірліґ багато б не пройшов з такими ранами. Вона десь поряд.
Вона знає, що в Еофервіку на неї чекає смерть.
Вона жорстока, але не дурна.
Коли коні відпочинуть, поїдемо знову.
Утреде, тебе кличе король.
Єдина новина — відсутність новин.
І тим не менш. Ходімо.
Лорде Утреде.
Я прийшов ні з чим.
Ні Бріди, ні Етельгельма, ні покращень у Пірліґа.
А як справи у данців?
У данців Еофервіка.
Чого це ви почали про них дбати?
Бо я став їхнім королем.
Згоден, звучить дивно. Я не планував керувати данцями.
Ви завжди жадали цих земель.
Так, але я сподівався на мирну перемогу,
щоб люди спокійно жили поряд.
Убивство їхнього короля це трохи ускладнює.
Так. Болісна туга вдови нікого не залишить байдужим.
Вона молода і щиро його любила.
Вона втратила своє майбутнє, свій статус і свій дім.
А найгірше за все — втратила чоловіка.
А втім, її біль загрожує безпеці.
Непогано б його трохи приховати.
Це неможливо.
Мабуть, я зможу полегшити її страждання.
Мені треба повернутися на трон Вессексу на півдні.
-Боїтеся, що Етельгельм… -Я нікого не боюся.
Підозрюю, Етельгельм розпалить ворожнечу,
тому я хочу миру в Еофервіку.
Передайте це Бріді. Певен, вона погодиться.
Я не чекаю на згоду Бріди, але Стіорра може допомогти.
Чого ви від неї хочете?
Хай перед усіма мені присягне, щоб запевнити данців,
що між нами все налагодилося.
Народ і без того багато пережив.
Ми всі багато пережили.
Вона може очолити данців, як ваша сестра — мерсійців.
У неї з'явилася б мета щось відновити…
Головне, щоб її правління не було проти мене.
Не думаю, що вона прагне повстання.
Але хрещення вона не прийме.
Мій батько вже похрестив її дитиною,
тож її душа врятована.
Ні до чого це повторювати.
Я хочу бути визнаним дійсним правителем Еофервіку.
І вона буде під вашим захистом?
Так.
Тоді я скажу їй погодитися.
Дякую, королю.
Моя донька не очікує такої честі.
Щоб бути гідним королем, треба шанувати найкращих воїнів.
МАКЕЛСФЕЛЬД
МАКЛСФІЛД КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Слава Богу. Це її кінь. Вона десь тут.
Чекайте тут. Мабуть, вона повернеться. А ми пошукаємо.
Леді Ельфвіна? Це ви. Леді Ельфвіна з Мерсії.
Ви помилилися.
Аж ніяк. Я Ґледвін. Я теж із Мерсії.
Я був слугою вашої матері.
Я знаю біль вашої втрати.
Якщо ви служили моїй матері, послухайтеся й облиште мене.
Леді, вам допомогти?
Бабуся хоче замкнути мене в монастирі заради моєї безпеки.
Яке щастя, що наші шляхи перетнулися.
Мені наказали вам служити і захищати вас.
Хто наказав?
Той, хто про вас турбується.
Кінлаф? Він живий?
-Він вас шукає. -Я думала, він…
Поквапмося. Боюся, варта леді Ельсвіти поряд.
Де ж він? Де Кінлаф?
Сюди, моя леді.
Далі.
Леді Ельфвіна?
Ви ж казали, що тут буде Кінлаф.
Ніколи не вірте красеням, леді Ельфвіно.
Їм від вас потрібне ліжко або срібло.
Он там. Той, хто старше, підходив до мене в Еґельсбурзі.
Це він хотів купити інформацію про Ельфвіну.
Здається, ми вже зустрічалися.
Леді Ідіт.
Усі корчемні лярви на одне лице.
Вона не лярва.
Не раджу ображати жінку, що мандрує з вартою Мерсії.
Вона вам не друг.
Вона видала ваше місцеперебування за монети.
Що ж, я поверну вам гроші, якщо віддасте Ельфвіну.
Тебе це не стосується, відьмо.
Може, й так…
Але її бабусі це точно стосується.
Леді Ельсвіто, я вас не впізнав.
Для мене честь супроводжувати вашу внучку.
Залиште срібло собі за те, що її знайшли.
Якось швидко він погодився.
Чоловіки досі тремтять у присутності вдови Альфреда.
Більше не бійся, наші охоронці поряд.
Не раджу кликати по допомогу.
Дайте хоч хвилину! Я хочу поговорити з нею як брат!
Батько йде першим у черзі.
Будь ласка, скажи, що спіймав Бріду.
Не скажу.
Тоді дай мені право покарати її власноруч.
Це з неї почалися всі наші лиха.
Тож не думай про неї.
Краще про неї, ніж про того, хто завдав останнього удару.
Я теж тужу за Сіґтріґром. Ти це знаєш!
Тобі завдали чимало болю, але ця лють тебе знищить.
Що тут знищувати?
Я ніхто. Нічия дружина, королева порожнечі.
Проте, ти дочка…
Твій батько зробить все, щоб виправити хоч щось.
Я не допоможу мертвому, але тобі допомогти зможу.
Думаю, тебе втішить спокій.
-Мені тільки цього й треба. -Тож є пропозиція.
Едвард пропонує тобі бути тут на чолі, коли він поїде.
Королевою ти не будеш, але Еофервік очолиш.
Чого Едвард за це хоче?
-Присягни на вірність і пробач… -Моє серце ніколи не пробачить.
Тоді хай пробачить голос, а серце помовчить…
Я не порушу клятву, як і ти.
Але ти одинока жінка, а я — ні.
Як твій батько, я тебе наразі захищатиму, але…
Одного дня тебе кудись покличуть, а я залишуся живою мішенню.
Так було й раніше.
Благаю, почуй мої слова.
Ти маєш погодитися, щоб набути сили.
Хто вони? Чому нас утримують?
Твій дядько хоче впевнитися, що трон Мерсії буде його.
Ні, у мене кмітливий син.
Якби він вважав її загрозою, тримав би поблизу.
А не наймав би якихось розбійників.
Тільки багатий боягуз платив би чоловікам за…
Яка ж я дурепа.
Етельгельм.
Він і багатий, і підступний.
Лише йому вистачить нахабства організувати викрадення леді,
колишньої королеви і…
Ну, про тебе він не знав.
-Як мені пощастило. -Навіщо я Етельгельму?
Не знаю, але й дізнаватися не хочу.
Як нам опиратися?
У нас нема ані зброї, ані плану.
Це не зовсім так.
Моєму життю вже не вперше загрожують.
Звісно, мене навчили самозахисту.
Ельфвіно, не бійся.
Вони певні, що перед ними слабкі жіночки,
але саме в цьому наша сила.
Етельгельм зі своїми чоловіками дарма нас недооцінюють.
СРІБЛІНН
СТЕРЛІНГ КОРОЛІВСТВО СКОТІЯ
Ми присягнули на вірність.
Чого королю ще треба?
Хоче покрутити перед нами прутнем.
У нього, мабуть, і плану нема.
Думаєте, війна з Вессексом буде?
Ні.
Мир потрібен обом королям.
Ми тут потиняємося, засвідчимо свою лояльність і поїдемо додому.
Цей дідуган не з Нортумбрії.
Черговий лорд із яйцями нижче, ніж власний гаманець.
Пане королю.
Кажуть, я злягаюся з данськими жінками, а я їх вважаю вбивцями.
Тебе надіслав Едвард?
Я з Вессексу, це правда. Лорд Етельгельм.
І де мій дарунок?
Прошу вибачення, королю, дарунку нема.
Ані пальця Святого Кутберта, ані хлібу з Тайної вечері?
Король не певен, що в Шотландії цінують священні дари.
Він просив це переказати?
Щоб мене образити?
Вибачте. Я лише гонець.
Чув, він уже й Мерсію завоював.
Угода, яку ми уклали з Етельфледою, ще в силі?
Король нічого не казав про угоду.
То він хоче підкорити північ?
Про це король теж нічого не казав.
Навіщо потрібен гонець, який нічого не знає?
Що це за гра така?
Хоче, щоб я йому тільки голову твою повернув?
Ви схожі на людину, яка знає ціну милосердю.
Тож я сподіваюся на ваше співчуття.
Я прийшов вас попередити.
Щодо?
Боюся, король Едвард уже задивляється у бік Нортумбрії
і Шотландії.
А я не поділяю таких поглядів.
А мені це кажеш, бо ти сама доброчесність.
Ні.
Не треба мені попереджень.
Ми вже готові.
Половина лордів Нортумбрії мені присягнули.
Тож якщо сподіваєшся запобігти війни…
ти спілкуєшся не з тим королем.
Ви мене не зрозуміли. Я не прошу миру.
А чого ще? Що це за жарти?
Годі прикидатися.
Я знаю, що твоя дочка — дружина Едварда!
У цьому…
і є проблема.
Пробачте мені, королю, адже її вбили!
Я ще не чув новин про смерть королеви.
Едвард переконав увесь Вессекс, що винні данці.
Тож…
ти шукаєш помсти?
Королю, якщо я…
Король полює на землі без пощади.
Ви, певно, чули про усунення олдерменів,
про його вчинок щодо Сіґтріґра.
Він усюди бачить ворогів, навіть у власному насліднику,
моєму внуку Ельфверді, доброзичливому християнинові,
якого влаштовує володіння лише Вессексом і Мерсією.
Що за план ти пропонуєш, лорде Етельгельме?
Допоможіть почати повстання проти короля,
і ми посадимо на трон Вессексу мого внука.
Під моїм наглядом Ельфверд не представлятиме загрози Шотландії.
І ваші, і його землі будуть у безпеці.
Мені не хочеться гратися з короною саксів.
Мені байдуже, хто король.
Але ми пропонуємо більше, ніж мирну угоду.
Ми пропонуємо половину прибутку з земель Мерсії…
завдяки шлюбу з леді Ельфвіною.
Це квітучі й родючі землі, як і сама дівчина.
Едвард є небезпечним і прагне загарбати ще більше земель.
Його переслідує мрія його батька.
Він хоче об'єднати королівства у так звану «Англію».
Якщо не нападете зараз…
пізніше можливості може й не бути.
Дозволь мені все обміркувати й поспілкуватися з воєначальниками.
Але далеко не йди.
Ти мене зацікавив, лорде Етельгельме.
А це мало кому вдається.
Можу це зробити, коли заснуть. Вони й не помітять.
Інакше нас уже не варта переслідуватиме,
а ціле військо.
Вбивати жінок королівської сім'ї небезпечно. Це я точно знаю.
Але правда твоя. Якщо не вбити, нас переслідуватимуть.
Вони хочуть нас убити.
Ми цього не знаємо.
Ми надто вагомі, щоб залишати нас живими.
Вони знають, скільки людей підуть за мною.
Треба діяти зараз.
Я…
Мені треба…
Таке ввічливо не сказати.
Посцяти, чи що?
Піди полий он той дуб.
Перед вашими очима?
Ви ж не хочете забруднити свій вантаж?
Пішла.
Зараз.
-Куди ви нас везете? -Сядь.
Хто вас найняв?
Відповідай.
Сядь, кажу.
Або допомогу сісти.
Не опирайся!
Усім чоловікам призначена смерть.
Ми не чоловіки, і вбити нас не так легко!
Бачила?
Я була ніби архангел Михаїл, що страчує слуг Сатани.
Щезни, або я й тебе знищу!
Ельфвіно! Біжи!
Ні! Бабусю! Допоможи! Бабусю!
Готуйтеся до церемонії.
Запроси найгідніших данців.
Хай Стіорра присягне перед ними.
Це заспокоїть людей. Розумне рішення.
Чому я не бачу місця для леді Едґіфу?
Я думав, ви відправили її додому.
Ні, це не так.
Її слугам наказали не розкладати речей і повертатися.
-Чому твої речі запаковано? -Лорде.
Лорде, я повертаюся до Кента.
Мені тут неспокійно.
Кохана, зі мною ти в безпеці.
Я не боюся загроз. Мене лякає ваш гнів.
Тож будь ласка, не затримуйте мене. Це на краще.
Чому ти втікаєш зараз?
Я не втікаю.
Я допомагаю вам мене позбавитися.
Бог нас благословив, а потім прокляв.
Ні, так не можна. Я не дозволю. Годі з мене бастардів.
Я розумію, тому і їду.
Чому так холодно?
А ти хочеш почути ридання й волання? Я схожа на немовля?
Я знаю, що накоїла…
і…
Я з гордістю прийму своє покарання й дякуватиму Богу
за той недовгий час, що ми були разом.
Я сказав…
Годі з мене бастардів.
Бог нас благословив.
Не знаю чому, але…
Мабуть, саме тому ми стільки вистраждали.
Мабуть, це Бог вирішив прибрати Ельфледу.
Мабуть, сам Бог хоче, щоб ми одружилися.
Покличмо священика.
Кохання все стерпить…
Кохання дарує добро.
Кохання не наслідують.
Кохання не знає ані чванливості, ані пихи.
Амінь.
-Так скоро, батько? -Ельфверде.
Тіло матері ще не охололо, а заміна вже є?
Бог зненацька нас благословив.
Тож і для мене є заміна.
Ельфверде, повернися.
Я тобі наказую!
Дозвольте йому оплакати матір.
Знайди його і заспокой.
Та нагадай про обов'язки.
Я не потерплю неслухняного сина.
Мені наказали вас заспокоїти.
Це неможливо, отче.
Король вас любить.
Поговоріть із ним і зрозумієте.
Його дії кажуть інше.
Він не хоче, щоб я був королем, і матір мою він не любив.
Як мені піднести ваш дух?
Я допоможу, якщо попросите.
Я б дещо хотів, та ви відмовитеся.
Спробуйте.
Хочу забратися звідси.
У подорожі зі священиком зустріну менше проблем.
У подорожі куди?
До мого дідуся.
Тут я не допоможу.
Я не знаю, де він.
А я знаю.
Знаю, як його знайти.
Знаю, кому він платить, і кого спитати.
Мені потрібен супутник у моїй подорожі.
Я прагну полегшити ваш біль, але раджу вам залишитися.
А я раджу повернути борг моєму дідусю.
Він казав мені, хто з його людей йому винен.
Я не служу лорду Етельгельму.
А король цьому повірить?
Якщо почує про ваш борг…
-Готова? -Ні.
-Я не нагорода, яку виставляють на показ. -Це лише демонстрація єдності.
Зробиш це — і все буде позаду.
Продовжиш тут жити як леді на чолі громади.
Я знаю, як тобі важко,
але саме гордість привела Бріду до темряви.
На коліна перед королем.
Я знаю, що мені варто підкоритися.
Але серце моє проти.
Вибачте.
Мені сказали, що ти згодна.
Я намагалася вшанувати батька.
Але для мене це значить зганьбити мого чоловіка.
І зруйнувати все, що ми побудували в Еофервіку.
Я не вірю, що ви не порушите мир.
Якщо не підкоритися королю, будуть наслідки.
-Припини. -Ти хотіла мене принизити?
Я повернув тобі титул. Ти жила б у достатку.
Ви не можете дати мені те, чого я хочу.
Стіорро, не дури…
Ні! Я не схилятимуся заради захисту.
Я буду вільною.
Може, воля і призведе мене до страти.
-То й нехай. Чоловік на мене чекає. -Ні!
Королю, на поле битви ви обіцяли,
що пощадите її.
Я виганяю з Еофервіку тебе і всіх твоїх прихильників.
Усі, хто залишиться, підкорятимуться мені!
Та якщо не зникнете до заходу сонця…
Я вже не буду таким щедрим.
-Стіорро! -Хай Ронвальдр присягає!
Не захоче — притисніть клинок до горла!
Дайте трохи часу. Я все виправлю. Ронвальдр вас зрадить. Ви це знаєте…
Тоді я його страчу і знайду іншого, а потім іще і ще.
Поки назавжди не розпрощаюся з цим нікчемним містом.
І тобі раджу те саме.
Стіорро.
Едвард хоче віддати Еофервік Ронвальдру.
Ти залишиш народ із ним?
Він почне війну, стягуватиме данину, зробить із дітей своїх слуг.
Саме цього він хотів, коли привів Бріду.
Якщо дозволиш, змарнуєш усі наші труди.
Він ображатиме людей, і вони підуть за своєю королевою.
Вони кинуть Ронвальдра і прийдуть до мене.
Благаю, не кидай усе, що маєш, через гордість.
Я твоя дочка.
Я з дитинства знаю, що таке честь.
Не змушуй робити те, чого сам не зробиш.
Присяга саксам віддалила тебе від твоєї долі,
зробила тебе іграшкою Бріди і вессекського принца.
-Що? -Мені такої долі не треба.
Опусти зброю!
-Будь ласка, поговори з нею. -Вона мене не послухає.
Її серце розбито, а дух зламано.
Я за неї помолюся.
Навіщо вона це робить?
Чого вона така вперта?
А ти хіба не знаєш?
Лорде, Бріда.
Вона залишила послання.
Кажи.
Хоче зустрітися в Лойдісі.
Наодинці.
І все? Просто Лойдіс?
-Все. -Я знаю, де вона.
Лорде, не йдіть без допомоги. Це пастка.
Звісно ж, це пастка.
Наші долі перетиналися з дитинства.
Хтось із нас сьогодні помре.
Як слід усе обміркуй.
Повір, я вже давно це обмірковую.
Її смерть тебе переслідуватиме.
Обери співчуття.
Я співчуваю невинним, яких вона вбила.
-Якби я забрав її життя раніше… -Ми не можемо судити.
Тільки пробачити Бріду, незважаючи на її дії.
Ненависть породжує ще більшу ненависть.
За кожну смерть з того дня, як я пощадив її у Теттенголі,
я звинувачую себе.
Тож зніми цей тягар і з неї, і з себе.
Або ніколи не знайдеш спокою.
Поклянися, що не вб'єш її.
Захопи її, приведи до тих, кого вона скривдила.
Батько, не вбивай її.
Я цього зовсім не хочу.
Але так треба.
Відчиніть ворота!
Чудово, обидва тут.
Королю, мені здається, такі розмови краще вести вдвох…
Головне ми обговорили. Лорд Вітгар допоможе з подробицями.
Ти супроводиш лорда Етельгельма в якості гостя у свою фортецю.
Він усе підготує до заручин і чекатиме на мене.
Ти будеш із ним ґречним, бо він мені багато чого обіцяв.
І йому вистачить тями обіцянки дотриматися.
Ми присягнули на вірність вам, королю, а не…
Лорде Вітгаре…
Не знаю, звідки ви.
Гадаю, у вашої фортеці важливе стратегічне значення.
Ви, мабуть, про неї чули.
Зветься Беббанбурґ.
Це ви завдаєте страждань Утреду?
Я вас зовсім не так уявляв.
Брідо!
Покажися!
Готуєш собі могилу?
Собі…
або тобі.
Я готова.
Закінчимо там, де почали.
Це не єдиний шлях.
Забавно.
Те саме сказав твій син, коли благав залишити йому яйця.
Ми ще зустрінемося на поле битви.
Я вб'ю тебе без вагань.
Але ти все одно мене любиш.
Утреде! Подаруй мені смерть.
Вібеке чекає.
Припини! Це кінець.
Кінця цьому не буде!
Утреде.
Утреде, вбий мене. Ну ж бо!
Давай. Ти мусиш. Я не хочу жити!
Я не зупинюся, Утреде.
Я померла всередині, Утреде.
Чого ти чекаєш? Благаю, вбий.
Ні!
Я тебе не вб'ю.
Якщо мій син після всього тебе пробачив…
я теж маю це зробити.
Ні, годі. Ні, давай. Зроби це, боягузе.
Давай. Я тебе прошу. Я хочу до Вальгалли.
-Давай! -Ні!
З тобою помре частина мене!
У нас спільна доля!
Ми були єдиним цілим.
У нас була надія, і вона досі є.
Яка?
Минуле вже позаду.
Що було доброго, все зруйноване.
Нічого не залишилося, Утреде.
Ти задом своїм думаєш.
Тепер я впізнаю дівчину, за якою бігав по лісах
і з якою злягався між дерев.
Я кохав ту дівчину.
Вона досі жива.
Хіба?
Я її загубила.
Я тобі допоможу.
Довірся мені.
Брідо.
Що ти накоїла?
Те, що ти не зміг!
Мені шкода.
Холодно.
Ні.
Раґнаре.
Брідо.
Ні!
Брідо.
Переклад субтитрів: Анна Туркіна