EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Edward tog sine tropper med til Eoferwic, hvor der ventede ham en stor nyhed.
Vi er blevet både velsignet og forbandet.
Ikke flere uægte børn. Vi gifter os. Lad os få fat på en præst.
Allerede, far? Skal jeg også skiftes ud?
Aelfweard forlod byen med en modvillig følgesvend …
-Hvor skal vi hen? -Vi skal slutte os til min bedstefar.
… for Aethelhelm var rejst nordpå og havde sluttet en alliance
med kong Constantin af Skotland.
Hjælp mig med at rejse et oprør mod kongen,
så sætter vi mit barnebarn på Wessex' trone.
Vi ville kunne tilbyde halvdelen af fortjenesten på Mercias jorder
gennem ægteskab med lady Aelfwynn.
Lady Aelswith fik ikke befriet Aelfwynn fra Aethelhelms mænd.
Kæmp ikke imod!
Aelfwynn! Løb!
Efter Sigtryggrs død søgte Stiorra hævn over dem, der bragte hende sorg.
-Sig, at Brida er din fange. -Det kan jeg ikke.
Så sig, at hun bliver min, så jeg kan straffe hende.
Vore skæbner er vævet sammen, så jeg svarede på Bridas kald.
Vi vidste begge, at det blev en kamp til døden,
men vi var for nært knyttet.
Jeg vil ikke dræbe dig. Vi kan håbe igen som før.
-Hvad har du gjort? -Ragnar…
Skæbnen betyder alt.
KONGEDØMMET NORTHUMBRIA
Hvad gør du her?
På gensyn i Valhalla.
Stiorra!
Stiorra! Hvorfor vil du ikke tale med mig?
Jeg har befriet dig fra hendes forbandelse.
Hun forbandede mig ikke. Hun kom tilbage til mig.
-Hun kunne have været reddet. -Den chance fik Sigtryggr ikke.
Jeg forstår ikke, at du gav hende den. Du kunne have standset hende.
-Du lod det ske mange gange. -Det er forbi nu.
Kom med mig. Vi kan tage hjem.
Du har ikke noget hjem. Du har intet at tilbyde mig.
Du har lidt for meget.
Nej! De, der har såret mig, har ikke lidt nok.
Ingen har følt en smerte som min. Ikke endnu.
Dit liv er ikke forbi. Du finder et nyt formål med livet.
-Vi bærer vore tab, men vi fortsætter. -Det vil jeg gøre, men uden dig.
Vi vil bygge her. Her er tømmer, ferskvand og loyalitet. Andre daner vil komme.
-Vi vil leve og dø som daner. -I finder ikke fred her.
-Så finder jeg den i Sigtryggrs døde arme. -Sig ikke det. Det er ikke gudernes ønske.
Jeg tror ikke på skæbnen mere.
Du har altid talt, som om hver en handling er en del af en plan.
Alle dine gerninger blev undskyldt med, at det ikke var dit valg.
-Det passer ikke. -Alle dine kampe. Alle dem, du har dræbt.
Du valgte dem frem for familien og kaldte det skæbnen.
Din skæbne har bragt mig smerte og sorg.
Derfor vælger jeg at vende dig ryggen nu.
BASERET PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANSERIE
KONGEDØMMET NORTHUMBRIA
Lord Aethelhelm.
Du har gæster.
-Er lady Aelfwynn kommet? -Nej.
Så sig, at jeg kommer, når jeg er klar.
Jeg er ikke din lakaj.
Du er måske kong Constantins allierede, men du er min gæst.
Jeg er klar. Hvem er min gæst?
-Dit barnebarn. -Aelfweard? Hvorfor sagde du ikke det?
Hvilken Guds lykke!
Kæreste barn af mit barn. Endelig er vi genforenet.
-Åh nej. Hvad er der i vejen? -Har du hørt om min mors død?
Ja, naturligvis … og selvom mit hjerte er knust,
giver det mig lindring fra min store sorg at have dig her.
Min far har allerede giftet sig igen. Den nye dronning venter barn.
Det bliver nok en dreng. Din fars sæd er stærk.
Hvis han ser dig som en trussel mod tronfølgen, er dit liv i fare.
Min største frygt er blevet virkelighed.
-Jeg tror ikke, han vil gøre mig noget. -Kongen kan være nådesløs.
Når der er mørkest i mit sind, tror jeg, din mor døde på hans befaling.
Nej, det var danerne.
Han elskede hende måske ikke som os, men det ville han ikke gøre.
Nej, da. Du har nok ret.
Men alt, hvad vi gør fra nu af, er for at opfylde hendes ønsker for dig.
-Står vi sammen? -Altid. Af hele hjertet.
Og fader Benedict.
Velkommen til Bebbanburg!
Min evige taknemlighed for at bringe drengen hertil.
Al gæld til mig er betalt.
Dobbelt.
Kom. Vi skal fejre din ankomst i aften.
Drik og spis, alle sammen.
Vi får brug for energi til den tid, der kommer. Spis!
-Hvordan går vi til værks? -Først…
…et bryllup.
Kong Constantin af Skotland er på vej for at blive gift …
… med lady Aelfwynn.
Er min kusine her? Må jeg møde hende?
Hun er ikke kommet endnu på trods af din bedstefars løfter.
Hun kommer. Hun tager sig god tid. Som alle kvinder rider hun langsomt.
Vil hun gerne giftes med kong Constantin? Hun skal ikke tvinges.
Hun vil forstå, at det er det bedste.
Det forsegler alliancen med skotternes konge
og giver ham grund til at støtte vort oprør.
Det vil provokere din far til krig.
Krig? Du sagde, det kunne gøres uden blodsudgydelser.
Ikke krig.
En konfrontation, som vi vinder.
Der bliver måske udgydt blod og brændt nogle landsbyer, men…
Vi vil vise kongen vor overlegne styrke, og så indrømmer han sit nederlag.
Til gengæld for den indrømmelse bliver du udråbt til konge.
-Så er det forbi. -Eller også bliver din far dræbt.
Bedstefar. Sig, at det ikke er en del af planen at dræbe min far.
Jeg er en fredens mand. Jeg arbejder kun for saksernes bedste.
Edward er blevet en tyran.
Sig det til danerne fra Rumcofa, som blev dræbt på din befaling.
De var alle involveret i mordet på min datter.
Betvivl mig ikke i denne sag, Benedict. Jeg har bevist mange gange,
at jeg er retfærdig i ord og gerning.
Så håber jeg ikke, du møder det, du frygter.
Jeg vil gerne bede alene. Jeg skal læse nogle vers.
Måske er der nogle vise ord i bogen om,
hvilken slags mand jeg er.
Måske kender du mig ikke så godt, som du tror.
Herre konge. Der er sendt bud sydfra.
Aelfweard er ikke i Winchester eller nogen steder i Wessex.
-Kan han være hos Aethelhelm? -Det virker sandsynligt.
Men vi ved ikke hvor.
Hvor utaknemligt. Hvilken vanære. Hvor kan han være så dum?
Han sørger stadig over sin mor, og vi holdt bryllup ret hurtigt.
-Forsøg ikke at mindske min vrede. -Han er en dreng, som mit barn bliver.
Ingen mor vil se en mand støde sin søn fra sig.
Din tale er som altid fornuftig. Jeg er såret over hans forræderi.
Med rette. Det er en alvorlig forseelse.
Jeg troede, jeg havde bedre kontrol, men jeg reagerer igen
på Aethelhelms provokation uden at kunne vinde fremdrift.
-Jeg slæber mig ud for at jagte ham. -Fremdriften gav dig Eoferwic.
Og din dristighed mod Sigtryggr vandt dig et rige, din far ikke fik.
Hvem stod bag det? Aethelhelm.
-Det er en bitter ironi, men… -Det er nok mere end det.
Hvad betyder det?
Hvorfor sker alle de ting?
Jeg vinder Mercia og Eoferwic i en voldsom fart.
Mægtigere konger har forsøgt sig.
-Du fortjener din succes. -Gør jeg?
Måske prøver Gud mig. Eller måske frister Djævelen mig til at blive overmodig.
Denne ydmygelse…
Dette forræderi af min søn…
Det sætter min stolthed på prøve, og jeg må tænke klart.
Aelfweard er borte. Selvom vi fandt ham, ville jeg have svært ved at tilgive.
Han flygtede og sluttede sig til en mand, der har gjort mig og Wessex stor uret.
Jeg tror ikke, jeg kan tilgive det.
Vi har en søn til i din mave.
Måske skal jeg indse, at Aelfweard er tabt,
og lade ham strejfe omkring med Aethelhelm.
Så vil han altid være en trussel.
Hellere en trussel langt borte end her på slottet.
Det bliver svært at ignorere sådan en fornærmelse.
Ja, og jeg kæmper med det, men jeg ved i mit inderste,
at jeg ikke igen skal bide på den krog, Aethelhelm har kastet ud.
Jeg ignorerer provokationen, befæster nok til at holde dem væk,
men tager ikke jagten op, så jeg går i en fælde.
Er det tåbeligt? Er det Djævelens rute?
Jeg … Jeg vil aldrig forsøge at gætte mig til Djævelens tanker.
Og jeg vil aldrig bede dig opgive din søn til fordel for mit barn.
Men jeg ville sige, at det er klogt at nøjes med de fordele.
Du regerer over tre af de fire kongedømmer.
En dag kan vor søn kæmpe for det sidste.
Der er ingen vanære i det, hvis du gør det af et rent hjerte.
Spiller jeg ikke med, kan Aethelhelm ikke vinde.
Så danser han til min sang, og jeg sejrer.
Når krigen er forbi … når vi bliver enige om våbenstilstand…
…bygger vi et nyt slot. I Lundene.
Byen ligger mellem Mercia og Wessex. En god placering til handel.
Den bør ligge midt i dit nye kongedømme.
Det er meget ambitiøst, bedstefar. Jeg håber, jeg er din tiltro værdig.
Det er ikke kun tiltro. Det er dit blod!
Med god rådgivning
vil dit folk synge om dig som Aelfweard den Store!
Du vil blive lige så anset som Karl den Store.
Og vi vil bygge en kirke til din kære mor.
I din tid som konge vil hedninge aldrig mere gøre skade på vort folk.
Drenge vil ikke miste deres mødre, sådan som du gjorde.
-Er han fuld? -Nej, han har ikke rørt øl.
Jeg tror, han virkelig mener, at han kan vælte saksernes konge.
Måske er det på tide at kysse ham i røven.
-Jeg er en mand af ringe principper. -Jeg vil kalde dig praktisk, herre.
Men end ikke jeg ville indynde mig hos den lort fra Wessex.
Jeg ved ikke, om vor vært er begejstret for dine planer.
Så vil han lære, hvad der sker, når man trodser mænd som os.
Hej, du! Hent noget øl!
-Hent øl til din konge. -Javel, herre.
Pas på hans bagerste hov. Han er træt. Jeg har udnyttet hans rare væsen.
Uhtred.
Hun fik ikke dræbt mig.
Det glæder mig at se dig rask, Pyrlig.
-Fandt du hende? -Ja.
-Hvor er hun nu? -Hos guderne.
-Dræbte du hende? -Nej.
Du havde ret … men…
Jeg skal nok fortælle det.
Først skal du finde din søster. Hun har isoleret sig i skoven.
Find hende og tal med hende, og få hende med til Rumcofa.
Hvad laver hun i skoven?
Hun tror ikke, hun hører hjemme nogen steder, men hun tager fejl.
Hun har lidt meget, Uhtred. Måske er det bedst at lade hende være.
Jeg vil ikke svigte hende igen.
Jeg vil vise hende, at hun hører hjemme i Rumcofa,
og at jeg kan være en god far.
Far, der er en ædel tanke, men Stiorra har været dronning.
Hun kan ikke leve som en handelsmands hustru.
I øvrigt er der sket for meget til at kalde byen et tilflugtssted.
Det er muligt, men vi har ikke andet.
Herre.
-Du lever. -Ja.
Og Brida?
-Nej. -Du gjorde, hvad du kunne.
Nu er det i hvert fald forbi.
Vi ved, du har gjort det rette, Uhtred.
-Du må tage dig tid til at hvile ud. -Ja.
Jeg synes, vi skal tage tilbage til det fredelige Rumcofa.
Jeg lovede at få jer hjem igen. Faren er forbi. Vi kan glemme Wessex
og tjene lidt på flodtolden.
Kæmpe mod røverne og vende tilbage til hverdagen.
Herre, nej.
Vore familier er flygtet til Wessex. De venter på os.
Livet i Rumcofa er forbi. Lad de døde hvile i fred.
Men det kan godt blive et hjem for os og for vore familier.
-Aethelstan, du elskede det sted. -Ja.
-Jeg vil gerne være hos dig. -Det ønsker jeg også.
Jeg vil også tjene min far.
-Han har brug for loyalitet, og jeg… -Jeg forstår.
-Du kommer vel og besøger os. -Herre…
Uhtred. Vi er brødre for livet.
Gennem tykt og tyndt. Vi vil ride i døden med dig. Det ved du.
Men det er den forkerte beslutning. Vor tid i Rumcofa er forbi.
Der er for meget, der minder os om, hvad vi har mistet.
Vi kan ikke strejfe om for evigt.
Vi kan ikke forlade vore børn uden et sted at finde trøst.
Hold nu op.
Jeg har mistet Stiorra, til jeg kan give hende håb.
I må hjælpe mig.
Hvis du siger Rumcofa, så følger vi dig, men er der ikke andre muligheder?
Åbn porten!
Husk, at opfører du dig selvsikkert, smiler forsynet.
Lady Aelfwynn.
-Vil du komme ned fra din hest? -Har jeg noget valg?
Frygt ikke. Jeg vil dig intet ondt, kun skabe fred.
-Hvor er Bresal? -Der var kamp. Han overlevede ikke.
Det gør mig ondt. Jeg ved, han var din ven.
De mænd, jeg regner for mine venner, dør ikke så let.
Herre konge.
Et øjeblik.
Herre konge, lady Aelswith er her.
-Min konge, hvad er der galt? -Vi forbereder os på angreb.
-Danerne eller Aethelhelm? -Ingen af delene.
Kortere og mere brutal.
Åh, min kære søn.
Hvad blev der af din plan om at få Aelfwynn væk fra Mercia?
Den gik galt, og jeg har dårligt nyt.
-Aelfwynn blev bortført på vejen. -Af hvem?
Det ved vi ikke, men en af dem overlevede ikke min vrede.
-Vi tror, at de var lejesvende. -Vi tror, lord Aethelhelm stod bag.
Væk lord Aldhelm og sig, at jeg kommer for at tale om sagen.
Send folk ud for at lede efter hende nu! Hvad er der at tale om?
Hun er din frænde, og hun er i fare.
For ikke at tale om hendes værdi for dine fjender.
-Edward, hvorfor tøver du? -Jeg tøver ikke!
Jeg skrider bare ikke blindt til handling.
-Hvorfor… -Sig mig ikke imod, mor.
-Hun er Aethelflaeds barn! -Jeg er klar over hendes herkomst.
Men jeg er også opmærksom på lord Aethelhelm.
Jeg vil ikke reagere hovedkulds eller jagte ham blindt.
Vi ved ikke, hvor han er, så stol på min dømmekraft.
Jamen I er jo ikke blevet præsenteret.
-Mor, det er din nye… -Jeg anerkender ikke din hore.
Jeg ville sige, at det er din nye dronning.
Eadgifu og jeg er gift. Hun venter sig.
-Javel. Et barn bliver en velsignelse. -Tak.
Det var ikke min mening at kalde jer…
Jeg ville gerne knæle, men mine knogler er stive efter…
Jeg forstår. Du er ikke så ung længere.
Efter at have dræbt en mand med mine bare næver.
Du overdriver lidt.
Jeg huggede en kniv i halsen på ham. Jeg havde ingen handsker på.
Det har været en begivenhedsrig tid.
Så har du fortjent at hvile dig.
Jeg vil sørge for, at du får det bedste kammer i Eoferwic.
Kongen og jeg kan sove et andet sted.
Det er mig en ære at hædre dig.
Jeg håber, at du en dag vil anse mig for at være din søn værdig.
Hvad er der sket med min søn, siden han ikke vil kæmpe for sin niece?
Og heller ikke mod lord Aethelhelm? Måske hans nye brud.
Jeg tror ikke, at kongen bliver afledt så let.
Så forstår jeg bare ikke hans handlinger.
Der er en anden mulighed.
Du har sølv. Du kunne let købe mænd til at finde hende.
Sølv? For æren af at redde Alfreds efterkommer?
Jeg mener bare…
Mænd burde betale mig for æren af at kæmpe i hendes navn.
Herren hjælper os som altid.
Jeg har en opgave til dig.
-Lord Uhtred, det er Eadith. -Ja?
-Var du ikke taget til Frankerriget? -Guderne havde andre planer.
-Det har været noget af en rejse. -Jeg er lettet over at se dig.
Rolig nu. Jeg fører kun problemer med mig.
Jeg har talt med dine mænd. De siger, du vender tilbage til Rumcofa.
-Ja. Du er velkommen til at tage med. -Det er pænt af dig.
-Og din plan ligger helt fast? -Ja.
Jeg ved, at mændene har lidt der, men…
Jeg må have Stiorra væk fra de områder, hun har mistet.
Mørket har opslugt hende.
Hvad er der hændt hende?
Jeg hindrede det ikke.
Jeg beskyttede hende ikke.
Måske kan jeg tale med hende. Finde en måde at hjælpe hende på.
Jeg er bange for, at det er for sent.
I mange år var jeg der ikke, når hun havde brug for mig.
-Jeg gav mit liv til Wessex og sakserne. -Det kender jeg godt.
Mine børn har lidt.
Jeg lod dem ikke leve et familieliv, da de mistede deres mor.
Jeg troede, mit fravær ville beskytte dem mod de farer, som jeg mødte, men…
Jeg var ikke en far. Ikke sådan en, de fortjente.
Stiorra er blevet opslugt af en frygt.
Jeg har set det før i Brida. Jeg har set, hvad det kan gøre.
Hun skal have et sted, hvor hun kan blive sig selv igen.
-Er det Rumcofa? -Det ved jeg ikke, men jeg har ikke andet.
Hvorfor spørger du mig om det?
Aelfwynn er blevet bortført af Aethelhelm. Kongen vil ikke gøre noget.
Lady Aelswith og jeg tænkte, om du ville samle dine mænd…
Nej, Eadith. Det kan jeg ikke.
Hun er lady Aethelflaeds datter. Du svor at beskytte hende.
Jeg kan ikke gøre noget for andre, når min datter har brug for mig.
Lady Aelswith har sølv, men hun vil ikke købe mænd. Hun…
Kongen bør gøre sin pligt. Ikke du og jeg, men kongen.
Kongen vil ikke høre.
Jeg beklager. Jeg skal tage mig af min datter.
Hvad skal jeg så gøre?
Uhtred. Mercia vil udstyre dig med alt, som du har brug for til opgaven.
-Jeg tager ikke ud efter Aelfwynn. -Jamen det skal du. Edward vil ikke.
Jeg kan ikke hjælpe jer. Kongen skal nok komme til fornuft.
-Du skal vide, at jeg har mine grunde. -Ja.
Men tal med kongen om det. Han vil ikke høre på mig.
-Han vil høre på dig. -Lord Aldhelm.
-Ikke i dag. -Vil du bede om en audiens til mig?
-Jeg tilkalder dig, når det passer. -Det er vigtigt.
-Lord Aethelhelm hidser folk til oprør. -Det ved vi. Han vil blive stoppet.
Jeg er ikke så sikker. Han har den skotske hær på sin side.
Han har indgået en alliance med Constantin og har tilbudt ham lady Aelfwynns hånd.
Selvfølgelig. Hun skal bruges som handelsvare.
-Hvor ved du det fra? -Jeg har hørt Aethelhelm tale om det.
Jeg eskorterede lord Aelfweard, da han ville finde sin bedstefar.
-Så er du kongens fjende. -Det ved jeg, og jeg vil tage min straf.
Men truslen fra Aethelhelm var for stor.
Han vil føre krig mod kongen, og skotterne følger ham.
Når de kristne riger vender sig mod hinanden, er alt tabt.
Du må væk herfra. Beskyt dig selv. Jeg giver din besked videre.
Lord Aethelhelm … hvor er han?
I en fæstning mod nord ved navn Bebbanburg.
Han er lord Wihtgars gæst.
-Du har vel sovet godt. -Jeg har slet ikke sovet.
Den hylende blæst kan påvirke de, som er uvant med den.
Spis. Maden her er ikke som den, du er vant til.
-Det er føden fra mit len. -Og hvilken overflod, det giver.
-Hvorfor har du ført mig hertil? -For at beskytte dig … mod kongen.
-Han gør mig intet ondt. Vi er frænder. -Han har giftet sig igen.
Den nye dronning er med barn. Han begynder en ny slægtslinje.
Fortiden har vist os utallige gange,
at et nyt regime vil skille sig af med resterne af det gamle.
Vi er frænder. Jeg har ikke brug for beskyttelse.
Kongen har nægtet dig den trone, din mor gav dig i arv,
og myrdet rigsrådet for selv at tage den.
Han lader tydeligvis hånt om dig.
Hvis du ikke var her, ville han have dræbt dig nu.
Og for at beskytte dig, som din mor ville have ønsket det,
har vi fundet en husbond til dig.
Jeg er trolovet til Cynlaef af Rumcofa.
En knægt fra Rumcofa? Det passer sig ikke for Alfreds barnebarn.
Nej, du skal ægte en konge.
Ikke ham! For nære frænder er dårligt for slægtslinjen.
Det giver svage mænd, og svage mænd giver svagere konger.
Jeg taler om Constantin af Skotland.
En alliance med ham vil sikre saksernes land.
-Jeg vil ikke handles som kvæg. -Du tjener ikke noget andet formål.
Du er ikke dronning. Du er ikke kriger.
Du har selv indrømmet, at du knap er en lady.
Det er et godt ægteskab. Du burde være taknemlig.
Kære fætter. Hvis du har en smule loyalitet til familien tilbage…
Det er ikke mig, der har svigtet familien, men min familie, der har svigtet mig.
Jeg vil hellere kaste mig ud fra muren end gifte mig med den mand.
Så gør det! Så har jeg én ting mindre at bekymre mig om.
Jeg tænkte det nok. Man skal ikke love noget, som man ikke kan holde.
-Hvad er det, du vil have? -Taler du med dig selv, Uhtred?
Eller beder du?
-Jeg tror, jeg er forbandet. -Lad mig ordne den forbandelse.
Kald mig en dum, gammel præst, men du virker bekymret.
Aethelhelm og skotterne vil tage Northumbria,
og hans oprør udgår fra Bebbanburg.
Hvor er skæbnens luner dog mærkværdige.
Det er ikke spor mærkværdigt.
Guderne gør det for at håne mig og friste mig til at svigte min familie.
Hvorfor skulle de gøre det? Hvad har du gjort?
Det har jeg aldrig forstået, men det meste af mit liv
har jeg givet Wessex mit sværd, og det trak mig væk fra min familie.
Stiorra mener, det var mit valg, men jeg er ikke sikker.
Af og til tror jeg, det er min skæbne at vandre uden at nå frem.
Du har tjent Huset Wessex ærefuldt.
Jeg har arbejdet hårdt for Alfred, men mine frænder led under det.
Det gav dig Aethelflaed.
Og så blev hun taget. Guderne er grusomme.
Og nu tilbyder de mig det her.
Livet er en prøvelse, men min Gud ønsker dig ikke nederlag.
Måske er der noget godt i alt det her.
Måske skal du ikke vælge mellem din skæbne og Alfreds ønske.
Mellem dine børn og hans. Måske skal du tjene dem begge.
-Jeg kan ikke tjene to herrer. -Hvad, hvis der kun er én?
-Én gud, en skæbne, mange forgreninger. -Ja.
-Ét træ. -Her er vor tro forskellig.
Og her insisterer jeg. Tænk over det.
Du generobrer Bebbanburg, så skotterne ikke får Northumbria.
På den måde finder du et hjem til din slægt.
Siger du, at det er min skæbne at skabe England til Edward?
At ventetiden på Bebbanburg havde et formål?
-Måske. -Din gud har sans for humor.
Det lader det til.
Vil du tage imod hans kald?
Ja, men er det skæbnens vej eller hovmodets?
Bliver jeg fristet for så at falde?
Måske spinder mine guder et net, de vil fange mig i.
Da jeg mislykkedes første gang, var det et tegn, jeg ignorerede.
Da fader Beocca blev taget…
Det var et tegn på, at Beocca troede på din mission.
-Men måske var du ikke parat. -Jeg følte mig lige så parat som nu.
-Hvad, hvis det mislykkes igen? -Hvad, hvis det ikke gør?
Men hvad skulle der ske, hvis du døde i forsøget?
Mit rygte fortabt, min slægt dømt til at strejfe om uden beskyttelse.
Skammen ville være tung at bære i Valhalla.
Der er ingen skam i himlen. Det er det fine ved det.
Så mit råd er, at du skal tro på, at min gud står ved din side,
og at du ikke er alene.
Der er ingen Gud, kun guderne.
Tak for din venlighed.
Måske har du ret.
Måske holder de med mig.
Har du hørt fra lord Aethelhelm? Har han fået fat i pigen fra Mercia?
Ja, i går aftes.
Jeg er imponeret. Jeg troede, han spillede for højt spil.
Jeg synes stadig, det er uklogt at stole på en, der forråder sin konge.
Sandt. Men hans tilbud er godt, så vi rykker styrkerne tættere på grænsen.
Det kan tage tid. Der har været oversvømmelser i Cumbraland.
Så lader vi ikke Edward vide, vi er der, før alle styrker er samlet.
Når vi er forenet, udfordrer vi ham.
-Hvad, hvis han ikke lader sig kue? -Så skal han kæmpe en kamp, han vil tabe.
Og når han indser sit nederlag, giver han os et bedre tilbud.
Altså skotterne? Eller alliancen med lord Aethelhelm?
Jeg holder mit ord, så længe det er nødvendigt.
Vi kan tage af sted i morgen tidlig.
-Herre konge. -Jeg har hørt Benedicts nyhed.
Men ikke min plan. Jeg vil hente Aelfwynn og pågribe Aethelhelm.
Situationen kræver forsigtighed.
-Vi tager til Wessex. - Hør her. Jeg kan afslutte det.
Der er ingen tilfredsstillende afslutning.
Aethelhelm forventer, at jeg kommer med en hær. Det er en fælde.
Ja, men vi har en fordel. Fader Benedict fortalte os om deres plan.
Vi kan slå til, før de er klar. Det ville være dumt ikke at gøre det.
Jeg kan forsikre dig om, at jeg ikke er dum.
Jeg gør bare ikke, som fjenden kræver.
Lad os dele fjenden. Vi tager af sted omgående.
Vi afskærer Constantin, før han når Bebbanburg.
Hvis jeg kan afværge angrebet, så…
Så ville Aethelhelm stå alene i Bebbanburg.
Han har måske paladsgarden, men de kan ikke hamle op med vor hær.
-Fæstningen er svær at indtage. -Men det går, hvis vi er fuldtallige.
Jeg fører Wessex' mænd, og så sender vi skotterne hjem.
Aethelhelm må overgive sig, og Aelfwynn kommer hjem.
Men hvad skal afholde Constantin fra at angribe i fremtiden?
I befæster området nord for Bebbanburg, og så holder jeg dem for jer.
Uhtred af Bebbanburg. Lige, hvad du altid har ønsket.
-Vil du holde det alene? -Nej.
Så tager du vel ikke til Rumcofa alligevel, herre.
Lady Aelswith sagde, at du alligevel har brug for vor hjælp.
Du fandt de mænd, jeg ville have til at hente Aelfwynn, ser jeg.
Ja, mange tak for det.
Hvem skal holde norden, når du er død?
Din kastrerede søn eller et barn af daneren Stiorra?
-Jeg kan ikke tale for min datter. -Nej.
Uhtreds plan er god, men vi må gå anderledes til værks.
Vil du tillade det ægteskab? Edward!
Jeg vil tilbyde Constantin noget i bytte for Aethelhelms hoved.
Han er truslen mod vort rige.
Northumbria er et omstridt område for os og skotterne.
Der bliver ikke fred, før der er kommet en afgørelse.
Ingen af jer vil lide under det, men bønder, fiskere og familier.
Jeg er konge for alle saksere, ikke for én mand.
Jeg står i gæld til den mand,
men jeg kan ikke sætte ham over mit folks liv og levned.
Constantin er kendt som en mand, der sætter Skotland over alt andet.
Så jeg vil lave en aftale med ham.
I bytte for ægteskab med Aelfwynn og indespærring af lord Aethelhelm
vil vi dele Northumbria i to og befæste grænsen til Skotland.
Vil I splitte Northumbria ad?
Mine forfædre døde for det land. Saksernes land.
-Er du nu endelig sakser? -Folk taler jeres sprog der.
Det har været delt op før.
Jorderne omkring Bebbanburg bliver skotternes, og Aethelhelm bliver ordnet.
-Skal Aelfwynn ofres med ham? -Det er en fornuftig løsning.
Hvis Northumbria bliver delt, får I aldrig skabt det rige, jeres far drømte om.
Sandt, men jeg vil bringe fred
til et større og mere samlet land, end han kunne.
Jeg har standset de blodige kampe om tronen.
Nu er folk beskyttet af en mand, der ikke tager let på deres død.
-Herre konge, der er ingen ære i det valg. -Ingen ære?
At give afkald på foreningen af områderne for mit folks skyld?
At tilsidesætte min fars drøm om fremgang for familien?
Det er ikke ærefuldt, men et martyrium.
Det står folk frit for at belønne mig i deres bønner.
Min fars ambitioner slog fejl. Jeg har ikke de samme svagheder.
-Det var ikke ambition, men fremsynethed. -Kun en tåbe følger den slags drømme.
Jeg tror, I er bange. For krig og død. I er bange.
Kun en tåbe ville ikke være det … og jeg er ingen tåbe.
Nej!
Det er hjerteløst over for Aelfwynn og alle sakserne i Northumbria.
Mercia skylder dem begge loyalitet.
Det bedste for Mercia er, at syden er sikret.
Ikke på bekostning af norden.
Aethelflaed ville høre på Uhtred nu, og det skal vi også.
Jeg gav jeres søster mit ord på at passe på Aelfwynn.
Jeg vil ikke ofre hende nu … og det vil hæren heller ikke.
-Jeg står med Uhtred. -Der ser vi.
Det er ikke kun lord Aethelhelm, der gør oprør.
I al respekt, herre konge…
Det er ikke kun lord Aldhelm, der mener, at I tager fejl.
Der er gode folk i Northumbria. Det er jeres folk.
I skylder dem beskyttelse.
Vi står med Uhtred.
Det er ikke, at du ikke har ret, min søn, men at her tager du fejl.
Mens dine argumenter bliver overvejet,
anmoder jeg dig om at følge lord Uhtreds råd.
Din far stolede på hans dømmekraft, og det bør du også gøre.
Aethelstan, min dreng, hvad mener du?
Skal vi sende soldater mod skotterne og risikere årtiers krig
eller handle, så begge parter vinder, men Uhtred mister sin fædrene arv?
-Du behøver ikke at svare. -Men det bør han.
Eftersom Aelfweard har været illoyal,
bliver Aethelstan måske kongen, der skal møde skotterne.
Hvad siger du, Aethelstan?
Vor tro lærer os at tale sandt.
Den lærer os at søge fred.
Og at alle kristne bør stå sammen.
At vende folk i dit rige ryggen…
…og dele deres land op er ikke fællesskab.
Jeg vil følge lord Uhtred.
Det går vist ikke helt efter jeres hoved, herre konge.
Som jeg sagde, Uhtred, er du ikke alene.
Vi samler en hær.
Jeg finder mig ikke i mere opsætsighed.
Jeg er en retfærdig konge, men tænk på dem, jeg har knust.
Tænk på rigsrådet og Sigtryggr.
Porten vil være lukket. Der er dødsstraf for dem, der rider ud.
Så bliver den mercianske vagt beordret til at vælte porten.
Kæmp gerne imod os, herre konge, men vi slår igen.
Forsinker I os, mister vi fordelen.
Så I kan være med på missionen eller hænge her.
Vi er væk ved solopgang.
Vælg!
Tekster af: Anne-Maria Sigbrand