EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, sønn av Uhtred.
Edward og hæren red til Eoferwic. Der fikk han viktig nytt.
Vi har blitt velsignet og forbannet.
Ingen flere uekte barn. Vi må gifte oss. Vi henter en prest.
Så snart, far? Jeg blir også erstattet.
Aelfweard forlot byen med nølende reisefølge.
-Hvor skal du? -Til bestefar.
Aethelhelm dro nordover og dannet en allianse med skottekongen Constantin.
Bli med og skap opprør mot kongen.
Vi setter barnebarnet mitt på tronen i Wessex.
Vi tilbyr halvparten av fortjenesten fra Mercias landområder
gjennom et ekteskap med lady Aelfwynn.
Lady Aelswith klarte ikke å befri Aelfwynn fra Aethelhelms menn.
Ikke kjemp imot.
Aelfwynn! Løp!
Etter Sigtryggrs død ønsket Stiorra hevn mot dem som påførte henne sorgen.
-Si at du har fanget Brida. -Det har jeg ikke.
Så la meg straffe henne.
Skjebnene våre er sammenvevd, så jeg møtte Brida.
Vi visste at vi kjempet til døden. Men båndet vårt var for sterkt.
Jeg vil ikke drepe deg. Det er fortsatt håp.
-Hva har du gjort?! -Ragnar…
Skjebnen bestemmer.
KONGERIKET NORTHUMBIRA
Hva gjør du her?
Vi ses i Valhall.
Stiorra!
Stiorra?
-Stiorra! Hvorfor unngår du meg? -Jeg befridde deg fra forbannelsen hennes.
Hun kom tilbake til meg. Hun kunne ha blitt reddet.
Sigtryggr òg, men fikk ikke sjansen. Hvorfor lot du denne få den?
Du kunne ha stanset henne. Du lot det skje mange ganger.
Nå er det overstått. Bli med meg. Vi kan dra hjem.
Du har ikke noe hjem. Du har intet å tilby meg.
-Du har lidd for mye. -Nei! De skyldige har lidd for lite.
Ingen har lidd like mye som meg ennå.
Livet ditt er ikke over. Du vil finne en ny mening med det.
-Vi sørger, men går videre i livet. -Jeg skal gå videre, men uten deg.
Vi bygger her. Her er trevirke, rent vann og troskap.
Andre daner kommer. Vi lever og dør som daner.
-Du finner ikke fred her. -Da finner jeg den i døden.
Ikke si slikt. Det er ikke det gudene ønsker.
Jeg tror ikke på skjebnen mer.
Du har alltid sagt at det er en hensikt med alt.
Du har aldri tatt ansvar for det du har gjort.
Nei. Jeg har ikke gått i blinde.
Alle slagene, alle du har drept… Du valgte dem framfor familien din.
Skjebnen din har kun påført meg smerte og sorg.
Så nå velger jeg å forlate deg.
BASERT PÅ CORNWELLS BØKER
KONGERIKET NORTHUMBRIA
Lord Aethelhelm…
Du har besøk.
-Er Lady Aelfwynn her? -Nei.
Så fortell dem at jeg kommer når jeg er klar.
Jeg er ikke din tjener.
Du er nok kong Constantins allierte, men her er du gjest.
Jeg er klar. Hvem er her?
-Barnebarnet ditt. -Hvorfor sa du ikke det?
Dette kaller jeg velsignelse!
Mitt kjære barnebarn! Endelig møtes vi igjen.
-Kjære deg, hva er galt? -Du har vel hørt om mors død?
Klart det. Og selv om jeg er knust,
gir ditt selskap en lettelse fra den store sorgen.
Far har giftet seg igjen. Den nye dronningen er med barn.
Din sterke far avler nok en gutt til.
Og hvis han anser deg som en trussel, vil livet ditt stå i fare.
Dette er min verste frykt.
-Han vil nok ikke skade meg. -Kongen kan være svært hard.
I mine mørkeste stunder tror jeg at din mors død var hans befaling.
Nei, det var danene.
Han elsket henne ikke, men noe slikt hadde han ikke gjort.
Naturligvis. Du har nok rett.
Men alt vi gjør nå, er for å hedre hennes håp for deg. Er vi enige?
Som alltid. Helhjertet.
Og fader Benedict. Velkommen til Bebbanburg!
Takk for at du kom med gutten.
All din gjeld til meg er nedbetalt.
To ganger.
Kom. I kveld feirer vi din ankomst.
Drikk og spis godt, alle sammen. Vi trenger store krefter i tida framover.
Spis!
-Hvordan går vi fram? -Vel, først…
Et bryllup.
Kong Constantin av Skottland kommer hit for å gifte seg
med lady Aelfwynn.
-Er kusinen min her? Får jeg treffe henne? -Hun har ikke kommet ennå.
Hun kommer når hun kommer. Kvinner rir som kjent sakte.
Ønsker hun å gifte seg? Hun må ikke tvinges.
Hun vil forstå at det er det beste, gutten min.
Det sikrer alliansen med skottekongen, så han vil støtte opprøret vårt.
-Det vil egge din far til krig. -Krig? Du ville gjøre dette fredelig.
Ikke krig. Et sammenstøt. Og det vil vi vinne.
Noe blod vil bli spilt og noen landsbyer brent, men…
Vil vil vise kongen vår overlegne styrke, og han vil erkjenne seg slått.
Når han så gir avkall på tronen, blir du den neste kongen.
-Så er det over. -Eller så blir faren din drept.
Bestefar, lov meg at min far ikke vil bli drept.
Jeg er en fredens mann. Jeg vil bare saksernes beste.
Edward er blitt en tyrann.
Si det til danene i Rumcofa som du beordret drept.
Alle var medskyldige i drapet på datteren min!
Tvil ikke på meg, Benedict.
Jeg har bevist mange ganger at jeg har rett i ord og gjerning.
Da er det synd om det du frykter, skjer.
Jeg går og ber. Alene. Jeg har å vers lese.
Kanskje det står noen kloke ord i boken
om den typen mann jeg er.
Kanskje du ikke kjenner meg som du tror.
Konge, vi har nytt fra sør. Aelfweard er verken i Winchester eller i Wessex.
-Dro han til Aethelhelm? -Det virker slik. Men vi vet ikke hvor.
For en utakknemlighet. Hvordan kan gutten være så dum?
Han sørger fortsatt, og vielsen vår skjedde raskt.
-Ikke svekk sinnet mitt. -Han er en gutt.
En blivende mor liker ikke at en far avviser sin sønn.
Du snakker med fornuft. Jeg er såret av sviket hans.
-Med rette. Det er alvorlig. -Jeg trodde jeg mestret dette bedre.
Men igjen reagerer jeg på Aethelhelms utfordring.
-Nå må jeg ri etter ham. -Du erobret Eoferwic.
Og motet ditt ga deg kongeriket din far ikke fikk.
Og hvem ordnet det? Aethelhelm.
-Det er skjebnens ironi. -Det er mer enn det.
Hva betyr dette?
Hvorfor har alt dette skjedd?
På kort tid vant jeg Mercia og Eoferwic. Større konger enn meg klarte ikke det.
-Du fortjener lykken. -Gjør jeg?
Kanskje Gud setter meg på prøve, eller djevelen frister meg.
Denne ydmykelsen…
Dette sviket til sønnen min…
Det sårer stoltheten min, og jeg må tenke klart.
Aelfweard er en tapt sak. Jeg vil streve med å tilgi ham.
Å flykte og danne forbund med en mann som har gjort så mye galt,
kan jeg nok ikke tilgi.
Vi venter en ny sønn.
Kanskje jeg bør godta at Aelfweard er tapt og la ham og Aethelhelm være rømlinger.
-Da blir han en trussel. -Heller en trussel utenfra.
-Det krever styrke å la det gå ustraffet. -Ja, og jeg strever.
Men hjertet mitt ber meg om å unngå Aethelhelms felle.
Jeg ignorerer utfordringen, forsterker nok til å slå tilbake,
men går ikke etter dem og inn i en felle.
Er jeg dum? Er det djevelens plan?
Vel, jeg… Jeg ville aldri prøve å gjette djevelens plan.
Og jeg ville aldri be deg om å oppgi sønnen din for mitt barn.
Men som rådgiver vil jeg si at det er klokt å si seg fornøyd.
Du styrer tre av fire kongeriker.
Sønnen vår kan tidsnok kjempe om det siste.
-Det er ingen skam å velge dette. -Da kan ikke Aethelhelm vinne.
Da danser han etter min pipe. Og jeg seirer.
Når kampen er over, og vi blir enige om våpenhvile,
bygger vi et nytt slott…i Lundene.
Det er mellom Mercia og Wessex, et handelssentrum.
Det blir hjertet av ditt nye rike.
Dette er ærgjerrig, bestefar. Du har stor tro på meg.
Det er mer enn tro. Det ligger i blodet ditt!
Med rett veiledning
vil folket ditt kalle deg Aelfweard den store!
Ditt herredømme vil bli like høyt aktet som Karl den stores.
Og vi skal bygge en domkirke for din kjære mor.
Under ditt styre skal aldri en hedning få såre vårt folk.
Aldri skal en gutt miste moren sin.
-Er han full? -Han har ikke drukket.
Jeg tror at han faktisk mener at han kan avsette sakserkongen.
Kanskje det er på tide å smiske?
-Jeg er en ganske prinsippløs mann. -Jeg kaller deg pragmatisk, lord.
Men selv ikke jeg vil krype for den Wessex-dritten.
Jeg tror ikke at verten vår verdsetter ærgjerrigheten din.
Da får han vite hva som skjer når man trosser menn som oss.
Du der! Gutt! Hent en øl til meg. En øl til kongen din.
Pass på den bakre hoven. Han er sliten. Jeg har utnyttet ham.
Uhtred.
-Hun tok ikke knekken på meg. -For en glede å se deg frisk, Pyrlig.
-Fant du henne? -Ja, jeg fant henne.
-Hvor er hun nå? -Hun er hos gudene.
-Drepte du henne? -Nei. Du hadde rett, men…
Jeg skal fortelle.
Først må du dra til søsteren din. Hun befinner seg i skogen.
Finn henne og overtal henne til å komme til Rumcofa.
-Hvorfor i skogen? -Hun føler seg ikke hjemme noe sted.
Hun har lidd mye. Kanskje det er lurt å la henne være.
Jeg skal ikke forlate henne igjen. Hun har en plass i Rumcofa.
-Og jeg kan være en god far. -Far, det er en god tanke.
Men Stiorra var dronning. Hun kan ikke leve som kjøpmannskone.
Og det har skjedd for mye fælt der.
Det er alt vi har.
Lord!
-Du lever. -Ja visst.
Og Brida?
-Nei. -Du gjorde hva du kunne.
Nå er det iallfall over.
-Vi vet at du valgte det rette. -Du burde hvile deg.
Ja visst.
Jeg har tenkt. Vi bør dra tilbake til Rumcofa.
Dere skulle få se familiene deres. Vi kan slutte å tjene Wessex.
Vi kan tjene penger fra tollen på elva. Kjempe mot røverne. Som før.
Lord… Nei.
Familiene våre har dratt til Wessex. De venter på oss.
Våre liv i Rumcofa er ødelagt. La de døde hvile i fred.
Men det kan bli et hjem for oss og familiene våre.
Aethelstan, du likte deg der.
Og jeg vil være med deg, men også tjene far.
-Han trenger troskap, og jeg… -Jeg forstår. Du besøker oss nok.
Uhtred, vi er brødre i tykt og tynt. Vi vil kjempe med deg til døden.
Dette er ikke rett valg. Rumcofa tilhører fortida. Vi…
Vi har mistet for mye der.
Vi kan ikke streife i all framtid. Barna våre trenger et hjem.
-Uhtred, kom igjen! -Jeg må kunne tilby Stiorra håp.
Dere må gå med på det.
Om du styrer Rumcofa, la gå. Men fins det en annen vei?
Åpne porten!
Husk dette: Handler man selvsikkert, smiler skjebnen.
Lady Aelfwynn.
-Vil du stige ned fra hesten? -Har jeg noe valg?
Vær ikke redd for vold. Jeg ønsker kun fred.
-Hvor er Bresal? -Det ble kamp, og han døde.
Beklager. Jeg vet at han var en venn.
Mine sanne venner dør ikke så lett.
Herre konge!
Et øyeblikk.
Konge, lady Aelswith er her.
-Min konge, hva er galt? -Forbered deg på et nytt angrep.
-Danene? Eller Aethelhelm? -Ingen av dem. Kortere og farligere.
Å, min kjære sønn.
Mor, du skulle føre Aelfwynn bort fra Mercia.
Det gikk galt. Jeg har viktig nytt.
-Aelfwynn ble bortført. -Av hvem?
Vi vet ikke helt, men en av dem overlevde ikke min vrede.
Vi tror at de var betalt. Antakelig av lord Aethelhelm.
Vekk lord Aldhelm. Si at jeg vil diskutere saken.
Send en letestyrke etter henne. Hva er det å diskutere?
Hun er familie og i fare. Og hun har stor verdi for fiendene dine.
-Edward, hvorfor nøler du? -Jeg nøler ikke!
Jeg lar bare være å forhaste meg. Ikke motsi meg, mor.
-Hun er Aethelflaeds barn! -Ja, men jeg kjenner lord Aethelhelm.
Jeg vil ikke reagere forhastet på denne utfordringen.
Vi vet ikke engang hvor han er, så la meg følge den rette vei.
Å, dere har jo ikke møttes før.
-Mor, dette er… -Jeg anerkjenner ikke skjøgene dine.
Dette er din nye dronning. Eadgifu og jeg er gift. Hun er med barn.
-Vel… Et barn er en velsignelse. -Takk.
Jeg mente ikke å kalle deg…
-Jeg skulle ha knelt, men jeg er støl av… -Jeg forstår. Du er ikke ung lenger.
…å ha drept en mann med hendene.
En liten overdrivelse.
Jeg stakk en kniv gjennom halsen hans. Og jeg hadde ikke hansker på.
Det har vært en hendelsesrik tid.
Da har du fortjent å hvile.
Du får det beste rommet i Eoferwic. Kongen og jeg tar et annet.
Det er en ære å ære deg. Jeg håper at du finner meg verdig.
Hva er det som går av sønnen min?
Han ønsker ikke å kjempe for niesen eller mot lord Aethelhelm.
-Skyldes det den nye hustruen? -Kongen blir ikke forstyrret så lett.
Da handler han på et vis jeg ikke forstår.
Lady Aelswith, det er en annen løsning.
Du har sølv. Du kan betale noen for å finne henne.
Sølv? For æren av å redde kong Alfreds blod?
-Jeg foreslo bare… -Menn burde betale meg for den æren.
Som vanlig forsørger Herren.
Jeg har en jobb til deg.
-Lord Uhtred, det er Eadith. -Ja?
-Dro ikke du til Frankia? -Gudene hadde andre planer.
-Det har vært litt av en reise. -Det er godt å se deg.
Vent. Jeg kommer med vanskeligheter.
Mennene dine sier at dere skal til Rumcofa igjen.
-Jeg skal det. Du kan gjerne bli med. -Det er snilt.
-Har du bestemt deg? -Ja.
Jeg vet at mennene har lidd der, men jeg må få Stiorra vekk fra Eoferwic.
-Mørket har tatt bolig i henne. -Hva har skjedd?
Jeg hindret det ikke.
Jeg beskyttet henne ikke.
Kanskje jeg kan prate med henne og bøte på sorgen hennes.
Det er nok for sent.
I mange år var jeg borte fra henne. Jeg viet meg til Wessex og sakserne.
Jeg kjenner følelsen.
Barna mine har lidd. De fikk ikke leve som familie etter at moren døde.
Jeg trodde at fraværet mitt beskyttet dem mot farene, men…
Jeg var ikke den faren de fortjente.
Stiorra er blitt oppslukt av sorg.
Jeg så det i Brida. Jeg vet hva det gjør.
Hun trenger et sted hvor hun kan bli seg selv.
-Og det er i Rumcofa? -Jeg vet ikke, men det er alt jeg har.
Hvorfor spør du?
Aelfwynn ble tatt av Aethelhelm. Kongen nøler med å handle.
-Lady Aelswith og jeg lurte om du… -Nei, Eadith. Det kan jeg ikke.
Du lovte å beskytte lady Aethelflaeds datter.
Jeg kan ikke, for min datter trenger meg.
Lady Aelswith har sølv. Jeg ville få henne til å hyre menn.
-Det er kongens plikt, ikke vår. -Kongen vender det døve øret til.
Beklager. Jeg må tenke på datteren min.
Hva skal jeg gjøre?
Uhtred, Mercia vil forsyne deg med alt du trenger.
-Jeg drar ikke etter Aelfwynn. -Det må du. Edward nekter.
Jeg kan likevel ikke hjelpe Mercia. Kongen vil ta til vettet.
Jeg har mine grunner.
Men vær god og snakk med kongen. Han hører ikke på meg, men lytter til deg.
-Lord Aldhelm. -Ikke i dag.
Kan jeg få snakke med kongen?
-Jeg tilkaller deg når tida er inne. -Det haster.
-Lord Aethelhelm planlegger opprør. -Vi vet det. Han skal stanses.
Det er jeg ikke trygg på. Han har skottene på sin side.
Han har alliert seg med Constantin og tilbudt ham lady Aelfwynn.
Så klart. Hun blir brukt som forhandlingskort.
-Hvordan vet du det? -Jeg hørte Aethelhelm si det.
Jeg fulgte lord Aelfweard til bestefaren.
-Da er du kongens fiende. -Ja. Og jeg tar min straff.
Aethelhelms trussel virker stor. Han ønsker krig, med skottene på sin side.
Når kristne områder vender seg mot hverandre, er nok alt tapt.
Du bør dra for å beskytte deg. Jeg sier ifra.
Lord Aethelhelm, hvor er han?
I et fort i nord ved navn Bebbanburg. Han er gjesten til lord Wihtgar.
-Har du sovet godt? -Jeg fikk slett ikke sove.
Den ulende vinden kan skremme de sarte.
Forsyn deg. Maten er ikke som du er vant til.
-Det er grøde fra markene mine. -For en rikdom.
-Hvorfor har du fått meg hit? -For å beskytte deg, barn. Mot kongen.
-Han ville aldri skade meg. -Han har giftet seg.
Dronningen er med barn. Han avler en ny arverekke.
Historien har vist igjen og igjen
at det nye styret vil kvitte seg med det gamle.
Vi er slekt. Jeg trenger ikke beskyttelse.
Kongen har nektet deg tronen etter moren din
og drept jarlene for å hevde seg. Han har kun ringeakt for deg.
Om du ikke var her, hadde du allerede vært død.
For å beskytte deg, som moren din hadde ønsket,
har vi funnet en mann.
Jeg er allerede forlovet med Cynlaef fra Rumcofa.
En gutt fra Rumcofa? Han egner seg ikke til Alfreds barnebarn.
Nei, du skal ekte en konge.
Ikke ham! For nær slekt er ikke bra for arverekken.
Det fører til svake menn og svake konger.
Jeg sikter til Constantin av Skottland.
Alliansen vil sikre saksernes områder.
-Jeg vil ikke selges som kveg. -Jeg ser ingen annen hensikt med deg.
Du er ingen dronning. Du er ingen kriger.
Som du selv sier, er du knapt en lady.
Det er et godt giftermål. Vær takknemlig.
Vær så snill, fetter. Om du er tro mot familien…
Jeg har ikke sviktet familien. Familien har sviktet meg.
Jeg hopper heller i døden enn å gifte meg med ham.
Så gjør det. Da blir det en bekymring mindre for meg.
Som jeg trodde. Far ikke med tomme løfter.
Hva vil du med meg?
Snakker du med deg selv? Eller er det bønn?
-Jeg må være fordømt. -Det kan jeg fikse.
Jeg er en gammel prest, men ser at du sliter.
Aethelhelm og skottene vil ta Northumbria. Han starter opprøret fra Bebbanburg.
Det var da en underlig vending.
Det er ikke underlig.
Gudene mine spotter meg og vil at jeg skal forsømme familien.
-Hvorfor skulle de det? -Det har jeg aldri forstått.
Jeg har kjempet for Wessex på bekostning av familien min.
Stiorra sier at det var mitt valg, men jeg er ikke sikker.
Kanskje det er min skjebne å aldri finne fred.
Du har tjent Wessex godt.
Det var til gagn for Alfred. Men familien min har lidd.
-Det ga deg Aethelflaed. -Og så mistet jeg henne. Gudene er onde.
Og nå gir de meg dette?
Livet er en prøvelse. Men min gud vil at du skal lykkes.
Kanskje det ligger en god plan bak dette.
Kanskje du ikke skal velge mellom din skjebne og Alfreds drøm.
Mellom dine barn og hans. Kanskje du skal tjene begge.
-Jeg kan ikke tjene to herrer. -Hva om det kun er én herre?
Én gud, én skjebne, mange grener. Ett tre.
-Det er forskjellen på vår tro. -Jeg insisterer: Tenk på saken.
Ta Bebbanburg og sikre Northumbria. Da finner du et hjem til slekten din.
Sier du at skjebnen min er å skape England for Edward?
Har ventingen på Bebbanburg hatt en hensikt?
-Kanskje det. -Guden din har sans for humor.
Det virker slik. Vil du godta kallet ditt?
Ja, men er det skjebnen eller hovmod?
Blir jeg ledet ut i fristelse?
Kanskje gudene mine har vevet et nett for å fange meg.
Da jeg mislyktes første gang, overså jeg tegnet.
-Da fader Beocca ble drept… -Han trodde på kallet ditt.
-Kanskje du ikke var klar. -Jeg var like klar da.
-Hva om jeg mislykkes igjen? -Eller ikke?
Og hva så om du mislykkes og dør? Hva ville skje?
Ryktet mitt ville bli knust og barna gå ubeskyttet.
-Skammen ville veie tungt i Valhall. -Men det er ingen skam i himmelen.
Så mitt råd er å ha min gud på din side. Da går du ikke alene.
Det er ingen Gud, bare gudene.
Takk for hjelpen.
Du kan ha rett. Kanskje de står på min side.
Noe nytt fra lord Aethelhelm? Har han fått tak i jenta fra Mercia?
I går kveld.
Jeg er imponert. Jeg trodde at han lovte for mye.
Det er uklokt å lite på en mann som bedrar kongen sin.
Sant.
Men tilbudet hans er sikkert, så vi flytter soldatene til grensen.
Det kan ta en stund. Det var flom i Cumbraland.
Da skremmer vi ikke Edward før alle styrkene er på plass.
Når vi er samlet, kuer vi ham.
-Hva om han ikke lar seg kue? -Da vil han møte nederlag.
Og når nederlaget truer, vil han gi oss et bedre tilbud.
Oss skotter eller alliansen med lord Aethelhelm?
Jeg holder mitt ord så lenge det er nødvendig.
Vi kan dra i morgen.
-Herre konge. -Jeg har hørt det.
Men ikke planen min om Aelfwynn og Aethelhelm.
-Vi må beherske oss. Vi drar til Wessex. -Hør på meg.
-Jeg kan få en ende på dette. -Det fins ingen god ende.
Aethelhelm forventer et angrep. Det er en felle.
Ja, men vi har en fordel.
Fader Benedict fortalte om planen. De er uforberedt.
-Det er dumt å ikke slå til. -Jeg er ikke dum.
-Jeg lar ikke fiendene styre meg. -Da splitter vi dem.
Vi drar nå og avskjærer Constantin før han når fram.
-Om jeg avskjærer ham… -…står Aethelhelm alene i Bebbanburg.
Han styrer livvakten, men hæren vår nedkjemper den.
-Det blir ikke lett å ta fortet. -Men det er mulig.
Under min ledelse driver vi skottene tilbake.
Aethelhelm må overgi seg og Aelfwynn.
Hva vil hindre Constantin i å angripe senere?
Befest områdene nord for Bebbanburg. Jeg holder vakt.
Uhtred, lord av Bebbanburg, som du ønsker.
-Holder du vakt alene? -Nei.
Så du skal ikke til Rumcofa likevel?
Lady Aelswith sa at du kunne trenge hjelp.
Du har funnet mennene jeg oppsøkte for å få tilbake Aelfwynn.
Ja. Takk så mye.
Hvem holder vakt i nord når du er død?
-Din sterile sønn eller Stiorras barn? -Jeg kan ikke snakke for datteren min.
-Uhtreds plan er god, men det går ikke. -Skal du tillate giftermålet?
Jeg gir Constantin en dusør mot Aethelhelms hode.
Han er den største trusselen.
Northumbria rives mellom oss og skottene. Uten en løsning blir det ikke fred.
De som får lide, er bønder, fiskere og familier.
Jeg er konge over alle saksere, ikke én mann.
Og selv om jeg står i gjeld til ham, må jeg tenke på folket mitt.
Constantin ønsker å beskytte Skottland til enhver pris.
Så jeg inngår en avtale med ham.
Mot Aelfwynns hånd og lord Aethelhelm deler vi Northumbria i to.
Så befester vi grensen til Skottland.
Vil du dele Northumbria, sakserområdet mine forfedre ga sitt liv for?
-Er du blitt sakser nå? -Folket der snakker ditt språk.
Det har vært to riker tidligere.
Bebbanburg tilfaller skottene, og vi blir kvitt Aethelhelm.
-Skal Aelfwynn ofres? -Ikke ideelt, men fornuftig.
Om Northumbria blir delt, er det slutten på din fars drøm.
Ja, men til gjengjeld bringer jeg fred til et større område enn han.
Jeg har avsluttet det blodige tyranniet.
Nå blir de beskyttet av en mann som ikke tar lett på at de dør.
Herre konge, det er æreløst.
Æreløst? Å avstå fra å samle riket av hensyn til folket mitt?
Å gå vekk fra min fars drøm for å sikre vår velstand?
-Det er martyrium! -Om folk vil belønne meg slik, la gå.
Fars ærgjerrighet sviktet dem. Jeg er ikke slik.
-Det var ikke ærgjerrighet, men en visjon. -En drøm. Kun dårer følger dem.
Jeg tror at du er redd. For krig og død. Du er redd.
Det er dårskap å ikke være det. Og jeg er ingen dåre.
Nei.
Dette er ubarmhjertig. Mot Aelfwynn og sakserne i Northumbria.
Mercia står i gjeld til begge.
-Mercia må ha sikkerhet i sør. -Ikke på bekostning av nord.
Aethelflaed hadde hørt på Uhtred. Det må vi også.
Og jeg lovte søsteren din å beskytte Aelfwynn.
Jeg vil ikke ofre henne, som du vil. Det vil heller ikke Mercias hær.
-Jeg støtter Uhtred. -Så ikke bare lord Aethelhelm gjør opprør.
Med all respekt…
Det er flere som mener at du tar feil.
Det er godtfolk i Northumbria. Ditt folk. Du må beskytte dem.
Vi støtter Uhtred.
Du tar ikke feil, sønn. Men dette er ikke riktig avgjørelse.
Til tross for argumentene dine
ber jeg deg innstendig om å høre på lord Uhtred.
Din far stolte på ham. Det bør du også gjøre.
Aethelstan, hva sier du?
Skal vi risikere tiår med krig mot skottene
eller finne en minnelig løsning som fratar Uhtred hjemmet hans?
-Du må ikke svare. -Men det bør han.
Siden Aelfweard var illojal, kan Aethelstan bli den neste kongen.
Hva sier du, Aethelstan?
Troen vår lærer oss å si sannheten.
Den lærer oss å søke fred. Og at alle kristne skal samles.
Å svikte innbyggerne og stykke opp landområdene deres…
Det er ikke samling.
Jeg følger lord Uhtred.
-Det går ikke helt din vei, herre konge. -Som sagt, Uhtred: Du står ikke alene.
Vi samler en hær.
Ingen trosser meg mer.
Jeg er rettferdig, men tenk på min ofre. Tenk på jarlene og Sigtryggr.
Portene skal stenges. Den som drar, blir henrettet.
Da får Mercias hær ordre om å rive ned porten.
Du kan kjempe mot oss, men vi gjør motstand.
Venter du, mister vi fortrinnet.
Du kan støtte oss eller bli her, men vi drar før soloppgang.
Velg!
Tekst: Mats Gullikstad