EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag är Uhtred, son till Uhtred.
Edvard ledde sina trupper till Eoferwic, där han fick stora nyheter.
Vi har blivit både välsignade och fördömda.
Det får inte finnas fler oäktingar.
Vi ska gifta oss.
Vi skickar efter en präst.
Så snart, far?
Ska även jag ersättas?
Aelfweard lämnade staden med motvilligt sällskap.
Vart ska vi?
Till min morfar.
Aethelhelm har färdats norrut och slutit ett förbund
med kung Konstantin av Skottland.
Hjälp mig att väcka uppror mot kungen
sen sätter vi min dotterson på tronen i Wessex.
Vi ger er halva intäkterna från Mercia
via äktenskap med lady Aelfwynn.
Lady Aelswith misslyckades med att befria Aelfwynn från Aethelhelms män.
Kämpa inte emot!
Spring, Aelfwynn!
Efter Sigtryggurs död sökte Stiorra hämnd
mot de som gav henne sorg.
-Säg att du har tagit Brida till fånga. -Det kan jag inte.
Säg då att jag ska få straffa henne.
Eftersom våra öden är sammanflätade hörsammade jag Bridas kallelse.
Vi visste att det var en strid till döden.
Men våra band var för starka.
Jag dödar inte dig.
Vi kan återuppväcka hoppet.
Vad har du gjort?
Ragnar…
Ödet är allt!
LEEDS I KUNGARIKET NORTHUMBRIA
Vad gör du här?
Vi ses i Valhall.
Stiorra!
Stiorra! Varför pratar du inte med mig?
Jag befriade dig från hennes förbannelse. Vi har pratat klart.
Hon förbannade inte mig. Hon kom tillbaka till mig.
Hon hade kunnat räddas.
Sigtryggur fick inte chansen att bli räddad.
Jag förstår inte varför du gav henne den.
Du hade kunnat stoppa henne, men gjorde inte det.
Du lät det hända, många gånger.
Det är över nu.
Följ med mig, Stiorra. Vi kan rida hem.
Du har inget hem.
Du har inget att erbjuda mig.
Du har lidit för mycket.
Nej! De som skadat mig har lidit för lite.
Ingen har känt samma smärta som jag, inte än.
Ditt liv är inte över.
Du har lidit förluster, men du hittar ny mening.
Vi bär våra förluster, men vi fortsätter färden.
Jag ska fortsätta, men inte med dig.
Vi ska bygga här.
Här finns träd, färskt vatten och lojalitet. Fler daner kommer.
-Vi ska leva och dö som daner. -Du får inte frid här.
Då får jag frid i Sigtryggurs döda omfamning.
Säg inte så. Det är inte din väg.
Det är inte vad gudarna vill.
Jag tror inte längre på ödet.
Du har alltid pratat som om alla handlingar vore del i en plan.
Allt du gjort har rättfärdigats med att det inte var ditt val.
Nej. Jag har inte gått i blindo.
Alla dina strider och alla du har dödat.
Du valde dem i stället för familjen och kallade det för "ödet".
Ditt öde har bara gett mig smärta och sorg.
Nu väljer jag att vända dig ryggen.
BASERAD PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANER
BAMBURGH I KUNGARIKET NORTHUMBRIA
Lord Aethelhelm…
Ni har besökare.
-Är lady Aelfwynn här? -Nej.
Säg då att jag kommer när jag är redo.
Jag är inte er lakej.
Ni är kung Konstantins allierade, men även gäst i mitt fort.
Jag är redo.
Vem är här?
-Er dotterson. -Aelfweard?
Varför sa ni inte det?
Det här är en välsignelse!
Älskade barnbarn!
Äntligen återförenade!
Åh, nej.
-Vad är det som tynger dig? -Har du hört att min mor är död?
Självklart.
Trots att mitt hjärta är krossat
är din ankomst en viss respit från den ändlösa sorgen.
Min far har redan gift om sig.
Drottningen bär på ett barn.
Det lär vara en pojke. Din fars säd är stark.
Om han ser dig som ett hot mot tronföljden
så är ditt liv i fara.
Mina värsta farhågor besannas.
-Han skulle nog inte skada mig. -Kungen kan vara ytterst oförsonlig.
I mina värsta stunder
föreställer jag mig att din mor dog på hans order.
Nej. Det var danerna.
Han älskade inte henne som vi, men nåt sånt skulle han inte göra.
Självklart. Du har säkert rätt.
Men allt vi gör framöver är för att hedra hennes hopp för dig.
-Är vi enade? -Alltid.
Med hela våra hjärtan.
Och fader Benedict!
Välkommen till Bebbanburg!
Min eviga tacksamhet för att ni ledde pojken hit.
All skuld till mig är betald.
Dubbelt upp.
Kom nu. I kväll ska vi fira din ankomst.
Drick och festa ordentligt.
Vi kommer att behöva mycket energi framöver.
Ät!
-Hur ser planen ut? -Först…
…blir det bröllop.
Kung Konstantin av Skottland färdas hit för att gifta sig…
…med lady Aelfwynn.
Är min kusin här? Får jag träffa henne?
Hon har inte anlänt, trots din morfars löften.
Hon kommer. Det tar bara lite tid.
Som alla kvinnor rider hon långsamt.
Vill hon gifta sig med kung Konstantin? Hon får inte bli tvingad.
Hon kommer att förstå att det är för allas bästa.
Det förseglar din allians med Skottlands kung
och ger honom skäl att stötta upproret.
Det tvingar din far ut i krig.
Krig? Du sa ju att det gick utan blodsutgjutelse.
Inte krig.
En konfrontation som vi vinner.
Lite blod kanske får spillas och några byar brännas, men…
Vi visar vår överlägsna styrka för kungen
och han erkänner sig besegrad.
I utbyte mot fred blir du utropad till näste kung.
Det är slutet.
Eller så blir din far dödad.
Morfar, att döda min far är väl inte en del av planen?
Jag är en fredlig man.
Alla mina handlingar är för saxarnas bästa.
Edvard har blivit en tyrann.
Säg det till danerna i Rumcofa som dödades på er order.
De var alla delaktiga i mordet på min dotter.
Tvivla inte på mig, Benedict.
Jag har bevisat många gånger om
att jag är rättfärdig i både ord och handling.
Då önskar jag att ni slipper möta det ni fasar för.
Nu ska jag be, ensam.
Jag har verser att studera.
Kanske finns det några kloka ord i boken
om det slags man jag är.
Ni kanske inte känner mig så väl som ni tror.
Ers höghet, vi har nyheter söderifrån.
Aelfweard är varken i Winchester eller i Wessex.
Har han rest till Aethelhelm?
Det är troligt.
Men vi vet inte vart.
Vilken otacksamhet.
Så skamligt. Hur kunde han vara så dum?
Han sörjer ännu sin mor, och vårt äktenskap kom hastigt.
-Försök inte att spä ut min ilska. -Han är en pojke, som barnet jag bär på.
Ingen mor vill se sin make förkasta sin son.
Som vanligt har du rätt. Jag är sårad av hans förräderi.
Det bör du vara. Det är allvarligt.
Jag trodde att jag hade större kontroll, men nu reagerar jag återigen
på Aethelhelms provokation utan att komma nån vart.
Jag rider ut för att jaga honom.
Dina handlingar gav dig Eoferwic.
Ditt mod mot Sigtryggur gav dig ett kungarike din far inte kunde erövra.
Vem inledde det? Aethelhelm.
-Det är en grym ironi, men… -Jag befarar att det är mer än så.
Vad betyder det här?
Allt det här, varför inträffar det?
Med orimlig fart vinner jag både Mercia och Eoferwic.
Två erövringar som gäckade större konungar.
-Du förtjänar framgången. -Gör jag det?
Gud kanske sätter mig på prov.
Eller så frestar djävulen mig att gå för långt.
Den här förnedringen
och min sons förräderi…
…det utmanar min stolthet och jag måste vara klartänkt.
Jag har förlorat Aelfweard.
Hittar vi honom blir det här svårt att förlåta.
Att fly slottet och ansluta sig till en man
som har skadat mig och Wessex så mycket.
Det kan jag nog inte förlåta.
Vi har en annan son i din mage.
Jag kanske bör acceptera att Aelfweard är förlorad
och låta honom driva runt som en flykting med Aethelhelm.
Då utgör han alltid ett hot.
Bättre ett hot bortom Winchester än inom slottet.
Det krävs stor styrka för att ignorera en sån förolämpning.
Jag vet, och det är en kamp.
Men mitt hjärta säger åt mig att inte ta Aethelhelms bete.
Jag ignorerar provokationen och befäster oss i avskräckande syfte
men jagar dem inte rakt in i en fälla.
Är jag dumdristig? Är det djävulens väg?
Jag…
Jag skulle aldrig försöka gissa djävulens tankar.
Precis som jag aldrig skulle be dig att ge upp din son för mitt barn.
Men som din rådgivare skulle jag säga
att det är en klok strategi att nöja sig med två segrar.
Du kontrollerar tre av fyra kungariken.
I sinom tid kan vår son strida för det sista.
Din väg är inte vanhedrande om du väljer den med rent hjärta.
Spelar jag inte kan inte Aethelhelm vinna.
Då dansar han till min sång.
Och jag segrar.
När striden är över…
…och vi har förhandlat om fred…
…bygger vi ett nytt slott i Lundene.
Det ligger mellan Mercia och Wessex - ett bra läge för handel.
Det bör ligga i hjärtat av ditt nya kungarike.
Det är väldigt ambitiöst, morfar.
Hoppas att jag är värdig ditt förtroende.
Det är inte bara förtroende, utan ditt blod.
Med rätt rådgivare
kommer ditt folk att lovsjunga dig som Aelfweard den store!
Ditt välde kommer att beundras som Karl den stores!
Och vi ska resa en domkyrka till din kära mors minne.
Under ditt styre ska ingen hedning skada nån av de våra.
Aldrig mer ska en pojke förlora sin mor som du förlorade din.
-Är han berusad? -Han har inte rört ölet.
Han verkar på allvar tro att han kan störta saxarnas kung.
Det kanske är dags att kyssa hans arsel?
Jag är en man med få principer.
Jag kallar er hellre för pragmatisk, lord.
Men inte ens jag tänker fjäska för den skiten från Wessex.
Jag är inte säker på att vår värd uppskattar din ärelystnad.
Då ska han få veta vad som händer när man förargar män som vi.
Du där! Pojk!
Hämta öl åt mig!
-Hämta öl till din kung! -Ja, lord.
Akta dig för hans bakben. Han är trött.
Jag har missbrukat hans godmodighet.
Uhtred.
Hon lyckades inte döda mig.
Så glad jag blir att se dig frisk, Pyrlig.
-Hittade du henne? -Ja.
Var är hon nu?
Med gudarna.
-Så du dödade henne? -Nej.
Du hade rätt, men…
Jag ska berätta allt.
Men gå nu till din syster. Hon har isolerat sig i skogen.
Hitta henne, prata med henne och få henne att komma till Rumcofa.
Varför är hon i skogen?
Hon tror att hon inte är välkommen här, men hon har fel.
Hon har fått lida mycket, Uhtred.
Det kan vara bättre att lämna henne i fred.
Jag tänker inte överge henne igen.
Jag ska bevisa att hon är välkommen i Rumcofa.
Och att jag kan vara en sann far.
Det är en ädel tanke
men Stiorra har varit drottning. Hon kan inte bo här som en köpmans fru.
För mycket har hänt där för att det ska vara en fristad.
Likväl är det allt vi har.
Lord!
-Så du lever! -Ja.
Och Brida?
-Nej. -Du gjorde vad du kunde.
Nu är det åtminstone över.
Vi vet att du valde rätt, Uhtred.
Du borde ta dig tid att vila.
Ja.
Jag tänkte att det är dags att vi återvänder till friden i Rumcofa.
Jag lovade era familjer att återvända.
Faran är över. Vi kan sluta springa Wessex ärenden
och tjäna pengar på flodtullen.
Strida mot plundrarna och gå tillbaka till det vanliga.
Nej, lord.
Våra familjer flydde till Wessex.
De väntar på oss där.
Våra liv i Rumcofa är förstörda. Vi låter de döda vila i frid.
Det kan bli ett hem, ett verkligt hem för oss och våra familjer.
-Du älskade att bo där, Aethelstan. -Ja.
-Jag vill bo nära dig. -Jag vill ha dig där.
Men jag vill även tjäna min far.
-Han behöver lojalitet. Och jag… -Jag förstår.
-Du kommer säkert på besök. -Lord…
Uhtred, vi är bröder på livstid, genom vått och torrt.
Vi rider i döden med dig.
Det är inte rätt val. Vår tid i Rumcofa är över.
För mycket där påminner om vad vi förlorat.
Vi kan inte driva runt för evigt.
Våra barn måste ha en trygg plats.
Kom igen, Uhtred!
Jag har förlorat Stiorra tills jag kan ge henne hopp.
Ni måste följa med.
Om din order är Rumcofa så följer vi dig, men finns det ingen annan väg?
Öppna portarna!
Lär dig läxan: handla med förtroende så ler lyckan åt dig.
Lady Aelfwynn.
-Kan ni kliva av er häst? -Har jag nåt val?
Var inte rädd.
Jag tänker inte använda våld, bara skapa fred.
-Var är Bresal? -En strid uppstod. Han överlevde inte.
Beklagar, lord. Jag vet att han var en god vän.
De jag räknar som mina vänner dör inte så enkelt.
Ers höghet!
Ett ögonblick!
-Ers höghet, lady Aelswith är här. -Ja.
Ers höghet, vad gäller det?
Förbered dig på ett nytt angrepp.
-Danerna eller Aethelhelm? -Ingendera.
Kortare och mer vildsint.
Min käre son!
Vad hände med din plan att föra bort Aelfwynn från Mercia?
Den gick fel och jag har hemska nyheter.
-Aelfwynn blev bortförd på vägen. -Av vem?
Vi är inte säkra, men en av dem överlevde inte min vrede.
De var troligen lejda män.
Vi misstänker en koppling till lord Aethelhelm.
Väck lord Aldhelm och säg att jag är på väg för att diskutera saken.
Ge order om att söka efter henne nu!
Vad finns det att diskutera?
Hon är av ditt blod och i fara.
Dessutom är hon av stort värde för dina fiender.
-Varför tvekar du, Edvard? -Jag tvekar inte.
Men jag rusar inte blint ut i handling.
-Edvard, varför… -Gräla inte med mig, mor.
-Hon är Aethelflaeds barn! -Jag känner till hennes ätt.
Men jag känner även lord Aethelhelm.
Jag tänker inte svara överilat på provokationen och blint jaga honom.
Vi vet inte ens var han är.
Så låt mig följa den väg jag vet är den rätta.
Just det, ni har inte presenterats ordentligt.
-Mor, det här är… -Jag talar inte till
den sköka du valt att lägra.
Jag tänkte säga att det här är din nya drottning.
Eadgifu och jag är gifta.
Hon väntar barn.
Jaha…
-Ett barn blir en välsignelse. -Tack.
Jag ämnade inte att kalla er…
Jag skulle knäböja, men benen är stela…
Jag förstår. Ni är inte längre ung…
…efter att ha dräpt en man med mina bara händer.
En liten överdrift.
Jag körde en kniv genom hans hals.
Jag bar inte handskar.
Det har varit en händelserik tid.
Då har ni förtjänat vila.
Ni ska få Eoferwics finaste rum.
Kungen och jag kan sova nån annanstans.
Det är en ära att få ära er.
Jag hoppas att ni i sinom tid ska se mig som värdig er son.
Vad har förändrats i min son?
Varför vill han inte strida för sin systerdotter?
Dessutom mot lord Aethelhelm.
Kan det vara hans nya maka?
Nej. Kungen är inte så lättdistraherad.
Då är hans agerande oförståeligt för mig.
Det finns en annan möjlighet, lady Aelswith.
Ni har silver och kan leja män att hitta henne.
Silver? För äran att få rädda Alfreds blod?
Jag menar bara…
Män borde betala mig för privilegiet att få strida i hennes namn.
Som alltid svarar Herren på min bön.
Jag har ett jobb åt dig.
Lord Uhtred, det är Eadith.
Ja?
-Skulle inte du till Frankerriket? -Gudarna valde en annan väg.
-Det har varit en spännande resa. -Det är skönt att se dig.
Var inte så säker. Jag medför bekymmer.
Jag pratade med dina män. Ni ska visst tillbaka till Rumcofa.
Ja.
Du får följa med om du vill.
Det var snällt.
Är du fast besluten?
Ja.
Jag vet att de har lidit där, men
jag måste få bort Stiorra från Eoferwic och det land hon förlorat.
Mörkret har funnit henne.
Vad har hänt henne?
Jag förhindrade det inte.
Jag skyddade henne inte.
Jag kanske kan prata med henne.
Och bota hennes hjärta.
Jag är rädd att det är för sent.
I många år fanns jag inte där för henne.
Jag vigde mitt liv åt Wessex och saxarna.
Jag vet hur det känns.
Mina barn har fått lida.
De fick inte chansen att leva som en familj när de förlorat sin mor.
Jag trodde att min frånvaro skulle skydda dem från fara, men…
Jag var inte den far de förtjänade.
Stiorra blir slukad av sin fasa.
Jag såg det i Brida och vet vad det kan leda till.
Hon behöver en plats där hon kan läka och bli sig själv.
Är det Rumcofa?
Jag vet inte, men det är allt jag har.
Varför frågar du om det här?
Aelfwynn har blivit bortförd av Aethelhelm och kungen tvekar att agera.
Lady Aelswith och jag undrade om du kan samla dina män…
Nej, Eadith. Det kan jag inte.
Hon är lady Aethelflaeds dotter. Du svor att skydda henne.
Jag kan inte ge mig till andra när min dotter behöver mig.
Lady Aelswith har silver.
Jag försökte få henne att leja män, men hon vägrar.
Kungen borde göra sin plikt, inte du och jag, utan kungen!
Kungen vägrar att lyssna.
Beklagar, men jag måste ta hand om min dotter.
Vad ska jag ta mig till?
Uhtred, vad ni än behöver i sökandet så ger Mercia er det.
-Jag ska inte söka efter Aelfwynn. -Det måste ni.
Edvard vägrar.
Jag kan inte hjälpa Mercia med det här. Kungen kommer att ta förnuftet till fånga.
-Jag har goda anledningar. -Självklart.
Men prata med kungen om det. Han lyssnar inte på mig.
-Han lyssnar på er. -Lord Aldhelm!
Inte i dag.
Ber ni kungen att ta emot mig?
-När tiden är kommen. -Jag har ett brådskande ärende.
-Lord Aethelhelm väcker uppror. -Vi vet. Vi stoppar honom.
Jag är inte så säker.
Han har Skottlands armé på sin sida.
Han har en allians med kung Konstantin.
Han har erbjudit honom lady Aelfwynns hand.
Givetvis.
Hon används i förhandlingarna.
Hur vet ni det?
Jag hörde Aethelhelm själv tala om det.
Jag eskorterade lord Aelfweard till hans morfar.
-Då är ni kungens fiende. -Jag vet.
Och jag accepterar mitt kommande straff.
Men hotet från Aethelhelm är för stort för att förbises.
Han är ute efter krig och skottarna följer honom.
När kristna riken vänder sig mot varandra är slutet nära.
Ge er av. Skydda er. Jag överlämnar ert budskap.
Var hittar vi lord Aethelhelm?
I en fästning i norr som heter Bebbanburg.
Han är lord Wihtgars gäst.
Du har väl sovit gott?
Jag sov inte.
Vindens ylande kan skrämma de som är känsliga för sånt.
Ät nu.
Maten är inte vad du är van vid.
-Det är mitt lands mat. -Och vilka gåvor ert land ger oss.
-Varför förde du mig hit? -För att skydda dig.
Från kungen.
-Han gör mig inte illa. Vi delar blod. -Han har gift om sig.
Drottningen är med barn.
Han skapar en ny ätt.
Historien har visat om och om igen
att nya regimer vill göra sig av med resterna av den gamla.
Vi är släkt.
Jag behöver inte skydd.
Kungen förvägrar dig den tron din mor lämnade åt dig.
Han mördade åldermännen för att själv ta makten.
Det är tydligt att han inte bryr sig om dig.
Vore du inte här skulle han säkert redan ha låtit mörda dig.
För att säkra ditt skydd, som din mor skulle ha önskat…
…har vi hittat en make åt dig.
Jag är förlovad med Cynlaef av Rumcofa.
En pojke från Rumcofa?
Det är inte rätt make för Alfreds dotterdotter.
Du ska gifta dig med en kung.
Inte med honom!
För nära släktskap är dåligt för ätten.
Det skapar svaga män som blir svaga kungar.
Jag pratar om Konstantin av Skottland.
En allians med honom tryggar saxarnas land.
Jag vill inte bli bortbytt som boskap.
Jag ser inget annat syfte för dig.
Du är ingen drottning och ingen krigare.
Du har själv erkänt att du knappt är en lady.
Det är ett gott parti. Du borde vara tacksam.
Snälla kusin. Om du är det minsta lojal mot din familj…
Jag var inte illojal mot min familj.
Min familj var illojal mot mig.
Jag kastar mig hellre från murarna än gifter mig med honom.
Gör då det.
Det blir bara en sak mindre för mig att tänka på.
Som jag trodde.
Ge inga löften du inte kan hålla.
Vad är det ni vill att jag ska göra?
Pratar du med dig själv, Uhtred?
Eller ber du?
-Det vilar nog en förbannelse över mig. -Jag kan upphäva den.
Jag är en gammal dåre till präst, men jag ser att du är bekymrad.
Aethelhelm är med skottarna för att ta Northumbria.
Upproret planeras från Bebbanburg.
Det där var en märklig ödets nyck.
Det är inte märkligt alls.
Gudarna hånar mig och lockar mig ifrån min plikt mot familjen.
Varför skulle de göra så?
Det förstår jag inte. Jag vet bara att större delen av mitt liv
har jag gett mitt svärd till Wessex. Det ledde bort från min familj.
Stiorra tror att det var mitt val, men jag är inte säker.
Ibland tror jag att mitt öde är att vandra utan att nånsin nå fram.
Du har tjänat Wessex med ära.
Ja, jag har arbetat hårt för Alfreds ärelystnad.
Det fick min familj lida för.
Det gav dig Aethelflaed.
Sen togs hon ifrån mig. Gudarna är grymma.
Och nu erbjuder de mig detta.
Livet är en prövning, men min Gud vill inte se dig misslyckas.
Kanske finns det goda avsikter bakom allt detta.
Du kanske inte är ämnad att välja mellan ditt öde och Alfreds ärelystnad.
Mellan dina barn och hans.
Du kanske är ämnad att tjäna båda.
-Hur kan jag tjäna två herrar? -Tänk om det bara finns en Herre.
-En gud, ett öde och många grenar. -Visst.
-Ett träd. -Det är där vår tro skiljer sig åt.
En sak insisterar jag på:
Fundera på det.
Du återtar Bebbanburg och ser till att skottarna inte tar Northumbria.
Med den handlingen säkrar du ett hem till din ätt.
Skulle mitt öde vara att skapa England åt Edvard?
Att all väntan på Bebbanburg tjänade ett syfte?
-Kanske det. -Din gud har humor.
Det verkar så. Accepterar du kallelsen?
Jag vill acceptera, men leder stigen mot ödet eller arrogans?
Lockas jag mot ett stup?
Kanske har mina gudar vävt ett nät för att fånga mig.
Och när jag misslyckades första gången var det tecknet jag ignorerade.
När fader Beocca tillfångatogs.
Tecknet var att Beocca trodde på ditt uppdrag.
-Du kanske inte var redo. -Jag kände mig lika redo då som nu.
-Tänk om jag misslyckas igen. -Tänk om du inte gör det.
Vad händer om du misslyckas? Vad händer om du dör?
Mitt rykte går förlorat och min ätt blir utan skydd.
Skammen vore tung i Valhall.
Det finns ingen skam i himlen.
Det är dess skönhet.
Mitt råd är att du ska tro på att min Gud är på din sida.
Att du inte vandrar ensam.
Det finns ingen Gud, bara gudarna.
Tack för din godhet.
Du kan ha rätt.
De kan vara på min sida.
Har ni hört av lord Aethelhelm?
Har han tagit flickan från Mercia?
I går kväll.
STIRLING
Jag är imponerad.
I SKOTTLAND
Jag trodde att han hade lovat för mycket.
Det är ändå inte så klokt att lita på en man som förråder sin kung.
Det är sant.
Men hans förslag är vettigt, så vi flyttar soldaterna närmare gränsen.
Det kan ta sin tid. Cumbraland har översvämmats.
Då låter vi inte Edvard veta att vi är där
förrän alla är samlade.
När vi är enade konfronterar vi honom.
Och om han inte kan provoceras?
Då står han inför en strid som han kommer att förlora.
Inför en säker förlust ger han oss ett bättre erbjudande.
Är "oss" vi skottar?
Eller är "oss" alliansen med lord Aethelhelm?
Jag håller mitt ord…
…så länge det krävs.
Vi är redo i morgon bitti.
-Ers höghet. -Jag har fått fader Benedicts nyheter.
Min plan får hem Aelfwynn och ger oss Aethelhelm.
Som jag sa till min mor kräver situationen återhållsamhet.
-Vi ska hem till Wessex. -Lyssna. Jag vet hur vi kan avsluta det.
Inget slut på det här är godtagbart.
Aethelhelm förväntar sig att jag ska leda en armé i deras fälla.
Ja, men vi har en fördel.
Fader Benedict gav oss deras plan.
Vi kan anfalla medan de är oförberedda.
Det vore dumt att inte utnyttja det.
Jag är inte dum.
Bara ovillig att låta fienden bestämma mina handlingar.
Vi kan splittra fienden.
Vi ger oss av nu
och spärrar Konstantins väg innan han når Bebbanburg.
Kan jag förhindra ett intåg…
…står Aethelhelm utan allierade i Bebbanburg.
Han kontrollerar kanske livgardet, men de är ingen match för Mercias armé.
-Det blir inte lätt att ta fästningen. -Det går med fulltalig styrka.
Jag leder Wessex män och vi pressar tillbaka skottarna.
Aethelhelm tvingas att kapitulera och Aelfwynn återvänder.
Men vad hindrar Konstantin från att göra fler intrång om några år?
Ni befäster landet norr om Bebbanburg och jag försvarar det.
Uhtred, lord av Bebbanburg, som du alltid velat.
-Försvarar du det ensam? -Inte ensam.
Så du ska inte till Rumcofa, lord?
Lady Aelswith sa att du kanske behövde hjälp.
Så du har hittat de män jag sökte upp för att rädda Aelfwynn?
Ja. Tack för det här.
Och när du är död, vem försvarar då norr?
Din son utan säd eller danen Stiorra?
-Jag kan inte tala för min dotter. -Nej, det kan du inte.
Mycket talar för Uhtreds plan.
Men det är inte rätt handlingsplan.
-Tänker ni låta dem gifta sig? -Edvard!
Jag ska erbjuda Konstantin nåt i utbyte mot Aethelhelms huvud.
Han är det största hotet mot vårt rike.
Northumbria är en källa till konflikt mellan oss och skottarna.
Utan ett avtal blir det aldrig fred.
De som blir lidande är inte här.
De är bönder, fiskare och familjer.
Jag är kung över alla saxare, inte bara en man.
Jag står i skuld till den mannen
men kan inte sätta hans ärelystnad över folkets väl.
Konstantin har rykte om sig
att vilja skydda Skottland till varje pris.
Jag ska sluta en överenskommelse med honom.
I utbyte mot giftermål med Aelfwynn och att överge Aethelhelm
ska vi dela Northumbria i två delar
och skapa ett befäst område vid skotska gränsen.
Ska ni splittra Northumbria?
Mina förfäder dog för de markerna. Saxiska marker!
-Så nu är du saxare? -Folket där talar ert språk.
Det var en gång två riken, så har det varit förut.
Markerna kring Bebbanburg går till skottarna
och vi blir av med Aethelhelm.
Och Aelfwynn offras vid hans sida!
Det är ett klokt val.
Om Northumbria delas
ger ni upp möjligheten att skapa det rike er far hoppades på.
Ja, men jag skapar fred
i ett land som är större och mer enat än vad han uppnådde.
Jag har avslutat den blodiga arvstvistens tyranni
och nu lever folket under skydd av en man
som inte offrar deras liv lättsinnigt.
Ers höghet, ert val saknar heder.
Heder?
Att ge upp min chans att ena rikena för mitt folks skull?
Att överge min fars dröm för att garantera vår välgång?
Det är martyrskap!
Vill folket belöna mig i deras bön så är det deras vilja.
Min fars ärelystnad svek dem. Jag har inte hans brister.
Det var inte ärelystnad - det var en vision.
Visioner är drömmar, som bara en dåre jagar.
Jag tror att ni är rädd.
För krig och för död.
Ni är rädd.
Blott en dåre vore det inte.
Och jag är ingen dåre.
Nej!
Ers höghet, det här är hårdhjärtat.
Mot Aelfwynn och alla saxare i Northumbria.
Mercia är skyldiga dem sin lojalitet.
Mercia tjänar mest på att södern är tryggad.
Inte på norrs bekostnad.
Aethelflaed skulle ha lyssnat på Uhtred.
Det måste även vi.
Jag lovade er syster att skydda Aelfwynn.
Jag offrar inte henne så som ni gör nu!
Det gör inte heller Mercias armé.
-Jag håller med Uhtred. -Där ser man.
Inte bara lord Aethelhelm vill göra uppror.
Med all respekt, ers höghet.
Inte bara lord Aldhelm tror att ni har fel.
Det finns bra människor i Northumbria. Det är ert folk.
Ni är skyldig dem ert beskydd.
Vi håller med Uhtred.
Du har inte fel, min son.
Du har bara misstagit dig den här gången.
Dina argument är genomtänkta
men jag ber dig att lyssna till lord Uhtreds råd.
Din far litade på hans omdöme. Det bör även du göra.
Vad säger du, Aethelstan, min son?
Ska vi strida mot skottarna och riskera årtionden av konflikt
eller söka en lösning för båda sidor som förvägrar Uhtred hans förfäders hem?
-Du behöver inte svara, Aethelstan. -Det bör han göra.
Då Aelfweard har visat sig vara illojal
kan Aethelstan bli den kung som får kriga mot skottarna.
Vad säger du, Aethelstan?
Vår tro lär oss att tala sanning.
Den lär oss att söka fred.
Och att alla kristna måste enas.
Att överge folket i ditt rike…
…och dela deras land…
…är inte enighet.
Jag håller med lord Uhtred.
Saker och ting går inte er väg, ers höghet.
Som jag sa, Uhtred, är du inte ensam.
Vi samlar en armé.
Jag tänker inte utstå mer trots.
Jag är en rättvis kung, men tänk på dem jag har krossat.
Tänk på åldermännen och på Sigtryggur.
Portarna ska stängas för alla. De som ger sig av ska bli avrättade.
Då beordras Mercias livgarde att slå sönder portarna.
Ni kan strida mot oss, ers höghet, men vi kommer att kämpa emot.
Fördröjer ni oss förlorar vi vår fördel.
Ni kan ansluta er till oss eller bli kvar här.
Men vi är borta vid soluppgången.
Välj!
Undertexter: Gustaf Lundskog