EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Vigtigt nyt har nået Eoferwic.
-Aelfwynn blev fanget på vejen. -Af hvem?
Vi tror, det var lejesvende.
Vi mistænker en forbindelse til lord Aethelhelm.
Min skæbne er dermed forandret.
Lord Aethelhelm opildner til oprør. Han har allieret sig med Constantine
og har tilbudt ham lady Aelfwynns hånd.
-Hvor finder vi ham? -I en fæstning ved navn Bebbanburg.
Min førstefødselsret, stjålet af min fætter Wihtgar.
Dit navn bliver glemt.
Nu har jeg muligheden for at tage den tilbage.
Jeg leder mændene fra Wessex, og så presser vi skotterne tilbage.
Aethelhelm må overgive sig og udlevere Aelfwynn.
Men kong Edward har en anden plan.
Til gengæld for ægteskabet og isolation af lord Aethelhelm
deler vi Northumbria op.
Området ved Bebbanburg bliver skotsk, og vi bliver af med Aethelhelm.
Men han fandt ingen støtte.
Jeg gav din søster mit ord på at passe på Aelfwynn.
-Jeg støtter Uhtred. -Vi støtter Uhtred.
-Aethelstan, hvad siger du? -Jeg følger lord Uhtred.
Det går ikke godt for jer, herre konge.
Jeg finder mig ikke i mere trods. Straffen for at rejse er henrettelse.
Skæbnen betyder alt!
Fart på! Solen står snart op.
-Slå mig ikke ihjel lige før afgang. -Flyt dig.
-Noget nyt om kongens holdning? -Han undgår sine rådgivere.
-Han angriber vel ikke saksere. -Sig det til det mercianske rigsråd.
Vi rider ved solopgang.
Spærrer hans folk stadig porten?
Ja, og mercianerne er opsat på at komme væk. Ingen af dem giver sig.
Endnu en, der ikke kan sove?
Jeg har ikke kongens gunst i aften.
Jeg sagde, at han ikke skulle vende Northumbria ryggen. Det behagede ham ikke.
Ingen mand vil høre sandheden fra kvinden, han elsker.
Men når den skal siges, så er Gud med os.
Mine ordrer trodses stadig.
-Saml mændene fra Wessex ved porten. -Ja, herre konge.
Lady.
Edward, vend dig ikke mod andre saksere.
Eadgifu, du burde tage hjem til Winchester.
Tiden er ikke inde til at blive allierede nu.
Vi er ikke allierede. Vi er kvinderne, der elsker dig.
Jeg sværger på, at jeg vil sige sandheden, som jeg ser den, og så rejse.
Din plan om at svigte Aelfwynn
og slå en handel af med skotterne er ikke helt ueffen.
Den kunne bringe fred,
men prisen er, at sakserne bliver splittet.
Løb ikke den risiko at adskille Mercia fra Wessex.
-Du burde rådgive lord Aldhelm. -Nej, for jeg er enig med ham.
Aethelflaed ville følge Uhtred.
Jeg er kongen. Jeg følger ikke.
Du er en konge, der vælger ikke at lede.
Et så sært valg, at jeg spørger mig selv hvorfor.
Jeg kommer kun til én konklusion … frygt.
-Jeg frygter ikke Aethelhelm eller… -Nej, men du frygter Alfred og hans arv.
Jeg vil sige dig én ting.
Du er stærk nok til at være manden, som kan opfylde din fars drøm.
Du behøver ikke at overlade det til dine efterkommere.
Du er værdig til at leve i krønikerne
som manden, der forenede England.
-Det er ikke frygt, der bremser mig. -Jeg er din mor.
Jeg ved, hvornår du er bange.
Så jeg er kommet for at sige, at du er dette øjeblik værdig.
Du er lige så god, sandfærdig og trofast som din far.
Derfor vil Gud være dig gunstig.
Det er din skæbne.
Grib øjeblikket.
Forlad jeres poster. Slut jer til hæren igen!
Wessex er ikke i beredskab. Edwards folk beskytter ikke længere murene.
-Nu rejser vi. Åbn porten! -Javel.
-Til Bebbanburg, lord Uhtred? -Lad kongen få sit øjeblik.
Hvis det er jeres befaling.
Jeg får brug for loyale folk til at bevogte grænserne i Northumbria.
Vi konfronterer skotternes konge på vejen!
Vi opløser hans alliance med lord Aethelhelm
og handler om Aethelflaeds datter.
Vi holder Northumbria for sakserne!
Til Bebbanburg!
BASERET PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANSERIE
KONGEDØMMET NORTHUMBRIA
-Forventer vi at blive belejret? -Nej, vi forventer at tage sydpå og kæmpe.
Vi benytter os ikke af northumbrisk gæstfrihed længere end nødvendigt.
Så snart Constantins hær ankommer, og ægteskabet er fuldbyrdet,
drager vi af sted med vor forsyninger.
Hvornår kommer den hær?
Snart.
Han ved det ikke.
Han kæfter op, men han ved ikke, hvornår skotterne kommer.
Han håber, at de kommer.
Kæmper din fætter Uhtred stadig for saksernes konge?
Ja. Det er derfor, vi ikke forlader disse mure,
til trods for vor løfter og alliancer.
-Se, hvad jeg fandt længere fremme. -Cynlaef, du er sent på den.
Det var en utrolig tur. Der er så meget at fortælle.
-Først for jeg vild ved… -Nej, ikke nu, Cynlaef.
Hvad har I af nyt?
Kun, hvad spejderne så for to nætter siden.
Constantins mænd riggede en båd til tæt på hans havn i Dynbaer.
Én båd er ikke nok til en hær.
Måske er det en fortrop, der sejler ud med Constantin selv.
Constantin er en stor konge. Han vil ikke ankomme fra havet som en forræder.
Kan han have en gave med til bryllupsfesten?
Nej, han vil vise sin styrke. Han vil ride med alle dem, han kan samle.
Ja, han vil ikke komme fra havet.
Constantin er strateg. Tidevandet er lunefuldt, og det kan storme.
Godt. Vi holder os til planen.
Forhåbentlig tager det ham lang tid at samle sin hær. Videre.
Alle skal rapportere tilbage tre gange om dagen!
Når kong Constantins hær kommer til syne, skal I sætte ild til kirken.
Mor.
Du skal være her. Forestil dig en streg der, som du ikke krydser.
Jamen, Edward, mit liv er ikke vigtigt.
Din slægtslinje er sikker. Det er det eneste, der betyder noget.
Hvor langt er der til Bebbanburg?
Fem fjerdingvej, men vor rejse er længere.
Ved solopgang tager vi mod vest og uden om fæstningen
og angriber fra vejene over den.
Jeg ved ikke meget om strategi,
men vil rygtet ikke sprede sig om en mægtig hær i nærheden?
På et tidspunkt kan vi ikke skjule os. Vi må bede til, at Gud er med os.
Ikke noget med at gå ud på slagmarken.
-Hvis de sårede har brug for… -Nej. Vi kender vor plads her.
Nogle ting må mænd klare alene, og det her er en af dem.
Giv vor herre besked.
-Det er kongen. -En konge ville vælge et finere skib.
-Undtagen ham her. -Mine folk går i land ved skibsporten.
En konge går ind på et fort via hovedindgangen.
Nu kommer de.
Stå ret for skotternes konge!
Herre konge. I kommer lidt før, vi havde regnet med.
Jeg kan lide at overrumple folk.
Jeg håbede, I ville ankomme lidt mere ubemærket.
Jeg blev ikke konge, fordi jeg skjulte mig i skoven.
Men vi har den mest værdifulde fordel,
man kan have i en krig. Overraskelseselementet.
Forspilder vi det, risikerer vi, at Edward…
Der er spioner overalt. Han får snart besked.
Bestemt, men hans svaghed er hans impulsivitet.
-Når han hører om alliancen, så… -Jeg vil ikke vente på, at han angriber.
Det er fejt.
Jeg troede, at vi var enige om at angribe, straks forbundet med Mercia var på plads.
Jeg holder altid mit ord.
Er det knægten, som skal være saksernes konge?
Ja. Aelfweard, kom og buk for kong Constantin.
Et godt råd fra en konge til en fremtidig konge.
Stol ikke på dem, der rådgiver dig.
-Forstået. -Lad os spise.
Bed lady Aelfwynn om at spise med os.
Nej!
Jeg vil møde hende alene, når vi har spist.
Mød aldrig en brud på tom mave.
Hallo. Hvad siger du, herre? Skal vi skille os af med dødvægten,
ride tre mand op til porten og give din fætter en lærestreg?
Jeg er før redet op til porten.
Måske er din metode bedre end at føre alle de folk i døden.
Hold op. De vil følge dig. Det er det, de har ventet på.
De vil fortælle historier om det. "Min andel i erobringen af Bebbanburg."
Hør. Herre, der er dårligt nyt. Planen om et bagholdsangreb dur ikke.
Constantin er allerede på fæstningen.
Spionerne siger, at han kom fra havet.
-Det er min skyld. Det var mit råd. -Nej. Vi har fejlbedømt situationen.
-Hvor mange mænd var der i båden? -Det var vist kun livgarden.
Som Uhtred forudsagde.
Se det ikke som et varsel. Vi lægger en ny plan.
-Vi bør angribe, før hans hær kommer. -Nej.
Vore fjender er alle på samme sted.
Stormer vi fæstningen nu, er Aethelhelm og Constantin fanget.
Aelfwynn er derinde. Hun vil blive tvunget til ægteskab.
De vil bruge hende i en forhandling.
Stoler vi på Aethelhelms fornuft under pres?
Hvis vi når ind til Constantin, bliver det en forhandling.
-Nu har han intet at tabe. -Vi har hundredvis af mænd.
Bebbanburg er godt beskyttet, men vi er i overtal.
Hans egen datter døde på grund af hans rænker.
Vi kan ikke sætte Aethelflaeds barn i fare i det kaos, der vil opstå.
Der er en anden løsning.
Jeg tager af sted med nogle af mine folk. Vent, til I hører fra os.
Vi får Aelfwynn ud af fæstningen, og så kan I angribe.
-Hvordan? -Fra skibsporten?
Nej. Der er en vej til Bebbanburg, som…
Den er for lille til en hær. Jeg afskrev den som for farlig,
men måske går det med ganske få mænd.
Hvad sker der, når de få mænd møder Bebbanburgs livgarde?
-Pyrlig, er du stærk nok til at gå med? -Er du stærk nok til at standse mig?
Lad mig gå med. Jeg vil møde enhver fare.
Antallet fire har fungeret godt før.
Træk mændene tilbage. Angrib ikke, før jeg giver signalet.
Hvad er planen?
-Fungerer den, får vi Aelfwynn med ud. -Og hvis den ikke gør?
Så er det sidste gang, vi taler sammen.
Vi går mod nord, forbi Bebbanburg og videre til den næste vig.
-Vi søger hjælp af en, jeg kender. -Hvad, hvis vi ikke får den?
-Så må Finan finde på noget. -Hvad?
Vi har arbejde at gøre. Du skal ikke flirte med nonnerne.
Det lader vi dig om, Uhtred.
Havde du skrevet, ville vi have brygget øl.
-Du er her. -Du er heldig.
Jeg har været på øen længe. Du skulle have givet besked.
Jeg vidste ikke, at jeg kom.
-Guderne havde andre planer. -Er du kommet efter Aalys?
Hun har det bedre, men hun drømmer stadig om dronningens død.
-Jeg er kommet efter Bebbanburg. -Er tiden inde? Har du folk?
-Edward har en hær mod syd. -Vi plejer at høre om den slags.
Først må jeg ind på fæstningen og sikre lady Aelfwynn.
-Har du en plan? -Ja, men jeg har brug for hjælp.
-Ikke din, men… -Nej, han er for ung.
Ikke hans hjælp. Slet ikke. Er handelsmanden Haesten her stadig?
Uhtred. Guderne er sandelig med dig. Kom.
Han nægter at rejse, for han tjener gode penge her.
-Vi er blevet en handelsplads. -Jeg finder dig.
Stjæl fra mig, og du vil fortryde.
-Uhtred. -Jeg vil tilbyde sølv, ikke tage det.
Jeg har ikke brug for det, og jeg har adlydt din befaling.
Ja, og nu vil jeg have mere.
Jeg skal ind på Bebbanburg, og du skal distrahere livgarden.
Nej. Bestemt ikke. Aldrig nogensinde.
Det er uklogt. Jeg tager min jord tilbage,
og så vender vi tilbage og straffer dig for at nægte.
Truer du mig, tager jeg til Bebbanburg i aften og advarer dem.
Det gør du ikke.
Jeg har travlt med at tjene penge.
Sig mig, byder Valhalla en mand velkommen, når han har solgt relikvier til tåber?
Mine forfædre tog hertil for at blive rige.
-Jeg gør som mine forfædre. -Du behøver ikke at bruge dit sværd.
Du skal bare lokke livgarden ned til kysten.
Jeg vil betale dig godt for det.
-Så mange penge har du ikke. -Det får jeg, når jeg tager Bebbanburg.
Når det står mellem Wihtgar og mig, ved du, hvem der vinder.
Jeg er ikke kendt for min loyalitet. Det er ikke klogt at overlade det til mig.
Det er ikke let at lokke livgarden væk fra deres post.
-Det bliver dyrt. -Det ved jeg.
Finan venter udenfor. Han fortæller dig planen.
Pyrlig kan låne vor mindste båd.
Hvis de ser ham, vil de tro, han er på pilgrimsrejse.
-Sørg for at komme tilbage med den. -Jeg vil gøre, hvad jeg kan.
Held og lykke.
Måske skulle jeg tage med.
Nej, gør ikke det. Du har ting at beskytte her.
Jeg stoler ikke helt på Haesten.
Gør jeg det rette?
Du gør ret i at beskytte lady Aelfwynn og i at søge et hjem til dine børn.
Om det her er det rette tidspunkt, ved jeg ikke. Jeg håber det.
Men dit motiv er rent, så min gud vil være med dig.
Gør det ved daggry, så vil dagen i morgen være den første i en ny verden.
-Forstår I alle sammen planen? -Ja.
-Gør det for hans skyld.
Han lokker livgarden ned, før tidevandet vender.
Så har du en lille og lidt dumdristig mulighed
for at slippe ind gennem vagtrummet.
Du glemmer det med, at du sidder på din flade.
Ja, jeg sidder på min flade i båden og lokker dem ud, når signalet kommer.
Storartet. Så er vi enige.
Det er snart nat og ikke et ord fra Uhtred.
Herre konge, vær tålmodig.
-Han har aldrig svigtet jer. -Han har aldrig kæmpet for sin egen jord.
Han taler om saksernes forening, men vi ved, hvorfor han er her.
-Det er ikke retfærdigt. -Måske ikke.
Men hvem betyder sakserne mest for? Uhtred eller mig? Jeg vil ikke…
Spioner nord for os siger, at skotterne marcherer denne vej.
-Hvornår vil de nå Bebbanburg? -Det er uvist.
Det kommer an på, om de skal hente forstærkninger.
Hvad med Uhtred?
Vi har ikke hørt eller set ham. Vi kan ikke spore ham.
Hvad bliver der talt om, som vi burde vide?
-Hvad fortier I? -Jeg tror, han vil gå til angreb.
Uden lord Uhtred?
Han er vist ligeglad med, om min far lever eller dør.
Det hjælper ikke at nævne Aelfwynn, og han er ligeglad med lord Aelfweard.
Edward er fortabt. Han er så rasende over Aethelhelms forræderi,
at han vover sin egen søns liv.
Han er grebet af noget.
Han lader til at tro, at Gud er med ham.
Frue.
Måske var jeg for kategorisk i min opmuntring af kongen.
-Kom. Rid med mig mod syd. -Nej, jeg flygter ikke fra kampen.
Jeg vil hjælpe de sårede mænd.
Jeg siger ikke, at vi skal flygte,
men vil du afværge et blodbad, så tag med mig.
Vil du springe ud og svømme væk?
-Måske. -Lad dig ikke narre af roen.
Tidevandet skifter hurtigt, og du bliver knust mod klipperne.
Jeg er ligeglad. Mit liv er forbi.
Er I skotternes konge?
-Er du bruden? -Det siges.
Hvorfor er I ikke gift? I er ældre end min far.
Hvilken far er det?
Undskyld. Det var ikke venligt.
-Hader du mig allerede? -Ja.
-Hvorfor? -Fordi jeg ikke vil giftes med jer.
Det er sandheden. Jeg bliver tvunget til det.
Jeg vil heller ikke giftes med dig.
-Så befri mig fra den handel. -Nej.
-Jeg har givet mit ord. -Jeg bliver givet i bytte.
Sådan er det bare. Du bliver rig og godt behandlet.
-Det er ikke en forbandelse. -I ved ikke noget!
-Hvem er det, du holder af? -Hvad?
Hvem har vundet dit hjerte, så du er så meget imod mig?
-Herre konge, jeg er ren. -Det spørger jeg ikke om.
Jeg vil ikke afsløre min hemmelighed.
Nå, men…
Eftersom vi skal giftes, vil jeg tiltro dig noget.
Jeg er forelsket.
Kvinden er gift … men hun er min.
Og jeg vil ikke svigte hende ved at bole med en pige af ædel byrd.
Så … du skal være min hustru.
Du vil leve et behageligt liv på den fæstning, der passer dig bedst.
Jeg vil nyde godt af dine jorde i Mercia, og jeg vil besøge dig,
men ikke i dit kammer.
Kort sagt. Ægteskabet bliver barnløst, og jeg vil aldrig elske dig.
Herre konge … Det er første gang, nogen har været ærlig i lang tid.
Dine forfædre må have været tynde.
Hvor lang tid har vi?
Hvis Haesten når sikkert i land, og alt går efter planen, har vi tid nok.
Herre.
Havet har forrådt et skib til.
Kysten her tilhører Wihtgar af Bebbanburg. Det ved I godt.
Vi vil ikke gå ind på hans ejendom. Kun vente på vor last og bjærge den.
-Hvem er han, nonne? -Han har relikvier til Lindisfarne.
Dit navn?
Haesten. Lad os vente på tidevandet, og så får I nogle af varerne.
Vent her.
Stien er væk.
Er der en anden vej? Kan vi gå tilbage?
Nej, det bliver snart højvande. Mændene forlader deres poster.
Du ville gerne dø på Bebbanburg.
Mindre snak. Vi klatrer.
Tilbyd ikke hjælp. Det nytter ikke at blive distraheret af lokal godgørenhed.
Herre konge. Vi har været gæstfri over for jer og lord Aethelhelm.
Lad mig beslaglægge varerne som belønning.
-Hvad består lasten af? -Salt og relikvier.
Når det bliver højvande, kommer der måske mere.
Jeg tager, hvad der skyller ind på min jord.
Det er skik og brug. Gør, som du vil.
Men…
Jeg ville være varsom.
Danerne sender folk ud at observere i ugerne før et angreb.
Når vi er taget sydpå, rammes I måske af et plyndringstogt.
Så vil I byde os velkommen.
I tager ned til kysten og I til gårdspladsen.
Tag, hvad I vil, når det bliver højvande.
-Er det fætteren? -Ja. De ligner ikke hinanden.
Jeg kender en grådig mand, når jeg ser ham.
I må have en del tilfælles. Du bør kunne holde ham hen.
Tak, fordi vi må tage vore værdier.
Vi ser, hvad der ellers skyller ind, og rejser videre.
Nej, da. I er mine gæster.
Kom op på fæstningen, hvor der er varme.
Det er venligt, men vi har travlt. Jeg skal sejle pilgrimme ud til øen.
Der er farligt for rejsende her. Kom op på fæstningen.
Der skal snart være bryllup, og den glæde vil vi dele med jer.
Mine mænd vil samle lasten ind. Vi tager naturligvis en afgift.
Tag for jer af rigdommene. Haesten er i et gavmildt humør.
Kors. Utroligt, ikke?
Giv mig din hånd! Giv mig den anden hånd!
Træk! Træk op!
Tak.
Tag, hvad I kan, og vend tilbage til jeres post.
Og hold udkig efter danske skibe.
Jeg vil klæde mig på i ro og mag. Er der kvinder her på fæstningen?
Gå ned til køkkenet. Der er der nogle kvinder.
Her.
Den reparation ser svagest ud. Prøv der.
For hurtigt og for højlydt.
Jeg kan ikke høre nogen. Haesten har vist fået dem ned til kysten.
Haesten. Det ansigt glemmer man ikke.
-Var det dig, der led skibbrud? -Ja.
-Jeg mindes ikke dig, herre. -Nej.
Nej, det gør du vist ikke.
Sidste gang vi mødtes, spærrede du mig inde i Alfreds grav.
Jeg glemmer aldrig belejringen af Winchester.
Men du overlevede og levede godt bagefter.
Vi var begge … yngre dengang.
Mit barnebarn kunne ikke sove i mange år efter.
Nå, men istapperne på mine nosser er smeltet nu, så jeg drager videre.
Bliv lidt endnu, Haesten. Vi har så mange minder at tale om.
Luk hullet.
Det er godt nok.
Herre.
Her.
Her. Der er størst risiko for, at du bliver genkendt.
-Hvad, hvis en af jer bliver set? -Så har jeg en plan.
Kom. Lad os finde Aelfwynn.
-Vent på Uhtreds signal. -Vi har ventet og intet hørt.
Tiden, vi har til at sejre, er ved at rinde ud.
Hvad med Uhtred og Aelfwynn? De bliver dræbt.
-Det er galskab. -Ja.
Men vi må følge trop.
-Er det skotternes konge? -Ja.
Herre.
I der.
Bliv på gårdspladsen.
Hvorfor placerer Constantin sine folk her?
Vi taler ikke om vor foranstaltninger for at beskytte min herre. Godt.
Kong Constantin?
Din mand strejfer, hvor han ikke er ønsket.
Han er ikke min mand.
Du er vist blev narret, lord Wihtgar.
-Hvordan kom du forbi mine mænd? -Er I også skibbrudne daner?
Underkast dem smertefuldt forhør.
Vis dem, hvad der venter plyndringsmænd.
I gør Guds arbejde. I vil tjene det dobbelte på min næste last.
-Lady Aelfwynn? -Ja.
-Kom. -Nej.
Kom! Jeg forsøger at redde dig.
Det har jeg hørt ofte, og det har aldrig været sandt.
Lady Aelfwynn, jeg er lord Haesten.
-Jeg var din sande fars ven. -Lord Haesten?
Du ville dræbe min mor. Hjælp!
Hjælp mig! Herre konge! Den mand vil pågribe mig.
Pigen tager fejl.
Har jeg fornærmet hende, undskylder jeg. Vi behandler kvinder anderledes end jer.
Jeg er en mand af ære. Måske har I misforstået mig.
Du lyver. Dine rænker er afsløret og dine andre mænd taget til fange.
Fortæl mig sandheden om, hvad I laver her i Bebbanburg,
og så dræber jeg kun dem.
Jeg vil fortælle sandheden, for jeg er min egen herre.
Jeg har ingen allierede her og er ikke med i et komplot.
Fjern det og hent præsten, så vi kan få klaret det bryllup.
Måske tog vi den forkerte vej.
Bonden sagde, det her var øst, men nu tror jeg, det er vest.
Jeg hørte, at mange har sluttet sig til hende her blandt træerne.
Vi ved, at du er her! Vi har set dine spejdere!
Lady Aelswith.
Bare kom an! I får intet ud af os.
Det er dumt af jer at komme her. Jeg bryder mig ikke om kristne.
Det er muligt, men…
Vi har brug for hjælp.
Holdt! Lad mig slå først.
Herre. Der er soldater på vej fra syd.
-Hvor mange? -Mange.
-Jeg vender tilbage. -Vent.
Du! Luk porten!
Nej, ikke endnu.
Ikke nærmere!
Tal!
Jeg har en besked fra Edward, saksernes konge og konge her.
Giv os lord Aethelhelm og lady Aelfwynn, så angriber vi ikke.
Gør I det ikke, belejrer vi jer og dræber jer alle!
Ingen vil overleve!
Tekster af: Anne-Maria Sigbrand