ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я - Утред, син Утреда.
Термінові новини дійшли до Еофервіка.
-Ельфвіну схопили на дорозі. -Хто?
Ми вважаємо, що найманці.
Напевно це спільники лорда Етельхельма.
І разом з цим змінилась і моя доля.
Етельхельм розпалює повстання.
Він став союзником Константина
й запропонував йому руку леді Ельфвіни.
-Де він зараз? -У фортеці на півночі,
у Беббанбурзі.
Мій кузен Віхтгар поцупив моє право первородства.
Твоє ім'я забудуть!
У мене з'явився шанс повернути його.
Я очолю народ Вессексу, і ми виштовхнемо шотландців за кордон.
До того ми змусимо Етельхельма здатися й повернемо Ельфвіну.
Але в короля Едварда є інший план.
В обмін на заміжжя Ельфвіни й ув'язнення лорда Етельхельма
розділимо Нортумбрію надвоє.
Землі навколо Беббанбурга відійдуть шотландцям,
й Етельхельму кінець.
Але його не підтримали.
Я дав слово твоїй сестрі, що поверну Ельфвіну.
-Я за Утреда. -Я за Утреда.
Етельстан, хлопчику мій, що скажеш?
Я прослідую за лордом Утредом.
Схоже, становище не на твою користь, королю.
Я більше не потерплю непокори.
Нікому не уникнути страти.
Доля, ось і все!
Давайте, хутчіше! Зараз світає швидко.
Не вбийте мене ще до від'їзду.
Ворушись!
-Король не пом'якшився? -Він відсунув усіх радників.
Він би ніколи не напав на саксонців.
Скажіть це ерлам Мерсії.
Вирушаємо на світанку.
Його люди досі охороняють ворота?
Так. І схоже, мерсійці готові вирушати.
Я боюсь, що ніхто не повернеться.
Тобі теж не спиться?
Король сьогодні не люб'язний зі мною.
Я сказала йому не відвертатися від Нортумбрії, і йому це не сподобалось.
Чоловіки не люблять чути правду від коханих жінок.
Але все-таки, у вирішальну мить
Бог з нами.
Мої накази досі зневажають.
Приготуйте народ Вессексу. Нехай зберуться біля воріт.
Так, королю.
Леді.
Едварде, не відвертайся від саксонців.
Огіва, ти маєш повернутись до Вінчестера.
Зараз не час ставати союзниками.
Ми не союзники, а жінки, які люблять тебе.
Присягаюсь, я скажу правду так, як я бачу її, й піду.
Твій план зректися Ельфвіни
й укласти угоду з шотландцями має свої переваги.
Так, можливо, настане мир.
Але платою стане розділення саксонців.
Не ризикуй відокремленням Мерсії від Вессексу.
-Краще давай поради лорду Елдхельму. -Але я не буду,
бо я згодна з лордом Елдхельмом.
Етельфледа прослідувала б за Утредом.
Я - король. Я не слідую ні за ким.
Ти король, який не хоче стояти на чолі.
Такий дивний вибір. Я питаю себе: чому?
І я маю лише один висновок...
Це страх.
-Не боюсь ні Етельхельма, ні Константина. -Ні, але боїшся Альфреда і його спадщини.
Я скажу тобі дещо.
У тебе вистачить сили, щоб здійснити мрію батька.
Необов'язково залишати її своїм нащадкам.
Ти вартий потрапити в історію
як король, який об'єднав Англію.
-Мене стримує не страх. -Я твоя матір,
і я знаю, коли ти боїшся.
І тому я хочу сказати:
я вірю, що ти заслуговуєш на цю мить.
Ти такий же гідний й відданий чоловік,
яким був твій батько.
І за це Бог допоможе тобі.
Це твоя доля.
Скористайся цією можливістю.
Залиште свої пости й повертайтесь до війська!
Вессекс відступив.
Люди Едварда більше не захищають ці стіни.
-Ми вирушаємо. Відкрийте ворота. -Лорд. Так, лорде.
Лорде Утред, до Беббанбурга?
Дай королю насолодитися славою.
Якщо це ваш наказ.
Мені знадобляться вірні воїни, щоб стримувати прикордонні землі в Нортумбрії.
Ми зустрінемось з шотландським королем на дорозі!
Ми зруйнуємо його союз з лордом Етельхельмом
і домовимось про доньку Етельфледи.
Нортумбрія залишиться землею саксонців!
На Беббанбург!
ЗА РОМАНАМИ БЕРНАРДА КОРНУЕЛЛА
БЕББАНБУРГ
БАМБУРГ
КОРОЛІВСТВО НОРТУМБРІЯ
Ми очікуємо на облогу?
Ні, ми згорнемо табір й вирушимо на південь на битву.
Не станемо зловживати гостинністю нортумбріанців.
Щойно прибуде армія Константина,
і брак буде укладено,
ми вирушимо в дорогу зі своїми припасами.
І коли прибуде ця армія?
Скоро.
Він не знає.
Це лише гучні слова, він не знає, коли прибудуть шотландці.
Він лише сподівається на це.
А твій кузен Утред досі б'ється за саксонського короля?
Так.
Саме тому ми не покинемо цих стін,
незважаючи на всі обіцянки й союзи.
Дивіться, кого я зустрів.
Кінлаф! Ти спізнився!
Лорде, я був у подорожі виняткової важності.
Спершу я заблукав...
-біля зруйнованого моста... -Ні! Не зараз, Кінлафе.
Які новини ти приніс?
Те ж саме бачили двоє розвідників дві ночі тому.
Люди Константина готують човен поряд з його портом у Данбарі.
Один човен не вмістить військо.
А авангард, який супроводжує Константина?
Константин - великий король.
Він не прибуде до фортець крізь морські ворота, як якийсь торговець.
А може, він везе подарунок на весілля?
Ні, він старається показати силу.
Він очолить якомога більше людей.
Я згоден, але навряд чи він прибуде на південь морем.
Константин - стратег. Він знає, які мінливі зараз течії.
А також про ризик літніх штормів.
Гаразд, будемо діяти за планом.
Якщо пощастить, його військо збиратиметься кілька днів. Уперед.
Усі повинні доповідати тричі на день.
Коли військо Константина з'явиться на горизонті, запалити вогонь на церкві.
Матір.
Ти залишишся тут. Уяви, що це межа, яку ти не повинна перетинати.
Едварде, моє життя не має значення.
Твій родовід у безпеці. Це найголовніше.
Далеко до Беббанбурга?
Вісім кілометрів, але наша подорож довша за це.
На світанку ми прямуємо на захід крізь ліс, щоб обійти фортецю з відстані.
Влаштуємо засідки на дорогах зверху.
Я нічого не тямлю у військових питаннях,
але можуть поширитись чутки про розташування могутнього війська.
В якусь мить ми не зможемо ховатися.
Будемо молитись, щоб Бог допоміг нам.
Ти залишишся тут і не вирушиш нерозумно на поле битви.
-Якщо пораненим знадобиться допомога... -Не вирушить.
Ми знаємо своє місце.
Іноді треба не заважати чоловікам. І це саме така мить.
Попередьте нашого лорда.
Це король.
Король би не сів у такий човен.
Але цей король - виняток.
Мої люди висаджується біля морських воріт.
А король прибуває до фортеці з фронту.
Ось і він.
Стан бойової готовності перед шотландським королем!
Королю, ви прибули трохи раніше, ніж ми очікували.
Люблю заставати людей зненацька.
Я сподівався, що ви прибудете потайки.
Я не для того став королем, щоб ховатися в лісі.
Проте ми володіємо найкоштовнішим благом,
яка можна здобути на війні - елементом несподіваності.
Якщо нерозважливо витратити його, то Едвард може дізнатись...
Шпигуни повсюди, він все одно дізнається.
Це правда, але його слабкість - це імпульсивність.
-Коли він дізнається про наш союз, то... -Я не збираюсь очікувати на атаку.
Так роблять боягузи.
Я гадав, що ми домовились розпочати атаку,
щойно ви закріпите зв'язок з Мерсією.
А я людина слова!
Цей хлопчина стане королем саксонців?
Саме так. Етельвірде, схилися перед королем Константином...
Невеличка порада від короля майбутньому королю.
Ніколи не довіряй тим, хто дає поради.
-Зрозуміло. -Давайте поїмо.
Нехай леді Ельфвіна приєднається до нас.
Ні!
Краще я зустрінусь з нею віч-на-віч після обіду.
Ніколи не знайомся з нареченою на порожній шлунок.
Так?!
Що скажеш, лорде?
Давай позбавимось від мотлоху, запряжемо коней,
прибудемо втрьох до воріт й провчимо твого кузена.
Я вже прибув колись до воріт.
Можливо, краще так, ніж вести людей на смерть.
Годі тобі, вони хочуть приєднатися до тебе.
Вони чекали на цю можливість.
І все життя будуть розказувати історії про це.
"Я причетний до завоювання Беббанбурга".
Агов.
Лорде, погані новини. Наш план влаштувати засідку недоречний.
Константин вже у фортеці.
Шпигуни кажуть, він прибув морем.
-Це моя провина. Я радив так зробити. -Ні.
Ми загалом лише припускаємо. І ми недооцінили їх.
Скільки чоловік було в човні?
Ми гадаємо, лише придворна охорона.
Як і передбачав Утред.
Не треба вважати це знаком. Ми вигадаємо інший план.
Це знак, що час атакувати.
-Доки не прибула його армія... -Ні.
Наша мішень в одному місці.
Якщо штурмувати фортецю зараз, ми схопимо Етельхельма й Константина.
З ними Ельфвіна.
Її силоміць видадуть заміж
-й погрожуватимуть їй. -Так.
-Вони спробують обміняти її... -Ми сподіваємось,
що Етельхельм діятиме розсудливо?
Якби ми перехопили Константина, то влаштували б перемовини.
-Але зараз йому немає чого втрачати. -У нас сотні чоловік.
Беббанбург добре обороняється, але ми перевершуємо їх за чисельністю.
Його рідна донька загинула від його шалених інтриг.
Ми не можемо поставити під загрозу доньку Етельфледи, залишивши в хаосі Беббанбурга.
Існує інший вихід.
Я візьму кілька своїх людей. Дочекайтесь звістки від нас.
Ми заберемо Ельфвіну з фортеці, і тоді можете штурмувати.
-Як? -Крізь морські ворота, лорде?
Ні. Є інший шлях до Беббанбурга, який...
Військо там не пройде, навіть півдесятка людей.
Я скинув його з рахунку, бо він занадто небезпечний.
Але кілька чоловік, можливо...
А що трапиться, коли ці кілька чоловік зустрінуться з охороною Беббанбурга?
Пірліг, тобі вистачить сили приєднатися?
А вистачить сили зупинити мене?
Лорде, дозвольте вирушити з вами.
Я готовий до будь-якої небезпеки.
Число чотири завжди було нашим щасливим.
Скасуйте стан бойової готовності. Не нападайте без мого сигналу.
Не ухиляйся від відповіді. Що за план?
У кращому випадку ми повернемось з Ельфвіною.
А в гіршому?
У такому випадку це стане нашою останньою розмовою.
Ми вирушимо на північ від Беббанбурга, до сусідньої бухти.
Попросимо допомоги у моїх знайомих.
А якщо допомога не прийде?
Тоді Фінан щось вигадає.
Що?
У нас тут справи. Не фліртуйте з черницями.
Залишимо це тобі, Утреде.
Якби ти написав, ми б зварили елю.
-Ти тут! -Тобі пощастило.
Я пробула на острові майже весь місяць.
-Треба було попередити. -Я не збирався приїжджати.
-Але у богів були інші плани. -Ти приїхав за Аліс?
Їй набагато краще, але ще досі сниться смерть королеви.
Я прибув за Беббанбургом.
Настав час? Ти зібрав людей?
Військо Едварда чекає на півдні.
Зазвичай ми знаємо про такі речі.
Спочатку мені з кількома людьми
треба пробратися в фортецю й звільнити Ельфвіну.
У тебе є план?
Я обмірковую його, але мені знадобиться допомога.
-Не твоя, мені потрібна допомога... -Ні! Він занадто молодий.
Не його допомога. Ні, не його допомога.
Торговець Хестен, випадково, ще не покинув ці землі?
Утреде, боги дійсно на твоєму боці. Ходімо.
Він не хоче залишати це місце, бо заробляє тут купу грошей.
-Ми ніби стали ринковою площею. -Я знайду тебе.
Тільки спробуй щось поцупити, пошкодуєш!
-Утред! -Я прийшов запропонувати срібло.
Я живу не в бідності і вже виконав твоє прохання.
Так, знаю, але я маю ще одне.
Я збираюсь увійти до Беббанбурга,
а ти допоможеш мені відволікти охорону фортеці.
Ні. Ні в якому разі. Ні сьогодні, ніколи.
Це нерозумний вибір.
Я поверну свої землі,
і ми покараємо тебе за цю відмову.
Якщо будеш погрожувати, я вирушу до Беббанбурга й попереджу їх про атаку.
Ні, ти цього не зробиш.
Я маю виготовляти срібло.
Скажи.
Невже Вальгалла прийме чоловіка, який продає дурням реліквії?
Мої предки прибули на ці землі, щоб розбагатіти, Утреде.
Це моє право по народженню.
Тобі навіть не доведеться володіти мечем.
Я лише прошу притягнути охорону до берега.
І за це я щедро заплачу тобі.
У тебе немає ані гроша.
Але ти знаєш, що буде, коли я поверну Беббанбург.
Ти знаєш, хто переможе у зіткненні, Віхтгар або я.
Я не славлюсь своєю відданістю, Утреде.
Нерозважливо довіряти мені це.
Дуже непросто виманити охорону з укріплень.
-Це дорого обійдеться тобі. -Так, знаю.
Фінан на вулиці. Він пояснить тобі план.
Пірліг може позичити наш маленький човен.
Якщо його помітять у морі, то вирішать, що він лише паломник.
Спробуй повернути його.
Зроблю все можливе.
Хай щастить.
Можливо... Я можу вирушити з вами.
Ні, не треба. Ти маєш захищати це місце.
Я не впевнена, що Хестену можна довіряти.
Я роблю правильний вибір?
Немає нічого неправильного в тому, щоб захищати Ельфвіну
або шукати дім для своїх дітей.
Але я не можу сказати,
чи настав твій час. Сподіваюсь, що так.
Але твої наміри чисті, тому мій Бог буде з тобою.
Зроби це зі світанком.
І завтра настане перший день нового світу.
-Усі розуміють план? -Так!
-Так. -Повтори для нього.
Він приманить охорону до пляжу, доки не змінилась течія.
Це дасть тобі невеличкий і, чесно кажучи, дуже ризикований шанс
пройти повз гауптвахти до їхнього повернення.
Ти забув частину, де ти сидиш на дупі.
Так, я сиджу на дупі в човні.
І заберу їх за сигналом.
Чудово, всі домовились.
Наближається ніч, а від Утреда досі немає вістей.
Королю, наберіться терпіння.
Він ніколи не підводив.
Але він раніше не бився за власні землі.
Що б він не казав про саксонську єдність, ми знаємо, навіщо він тут.
-Не думаю, що це справедливо. -Можливо, ні.
Але хто більше дбає про інтереси саксонців -
-Утред або я? Я не... -Лорде...
Шпигуни на півночі кажуть, що шотландці покинули табір і прямують сюди.
-Як скоро вони прибудуть до Беббанбурга? -Неясно.
Залежить від того, чи чекатимуть на підкріплення,
-або це їхня повна міць. -Щось чути від Утреда?
Ні слуху, ні духу.
Ми не можемо знайти його.
Нам варто знати, що ви обговорюєте?
Що приховують від мене?
Він збирається атакувати.
Без лорда Утреда?
Схоже, його не турбує життя мого батька.
Розмови про Ельфвіну не переконали його,
і він не думає про лорда Етельвірда.
Едварда заплутався.
Його так розгнівала зрада Етельхельма,
-що він готовий ризикнути рідним сином? -Щось заволоділо ним.
Він ніби вірить у божественне благословення.
Міледі.
Леді.
Схоже, я занадто палко підбадьорювала короля.
-Поїхали зі мною на південь. -Ні, я не втечу з поля битви.
Моя допомога може знадобитись пораненим чоловікам.
Я не пропоную тікати.
Ходімо зі мною, якщо хочеш уникнути бойні.
Хочеш стрибнути й відплисти?
Можливо.
Не дозволяй штилю обдурити себе.
Течії постійно змінюються, ти розіб'шся об скелі.
Мені начхати, моє життя скінчилось.
Ти шотландський король?
Ти наречена?
Так мені сказали.
Чому ти не одружений? Ти старший за мого батька.
За якого саме батька?
Перепрошую, це злий жарт.
-Ти вже ненавидиш мене? -Так.
Чому?
Бо я не хочу одружуватись з тобою!
Це проста правда. Мене змушують зробити це.
Я теж не хочу одружуватись з тобою.
-Тоді розірви цю угоду. -Ні.
-Я дав своє слово. -Мене продають.
Так все влаштовано. Ти будеш жити в багатстві й турботі.
-Це не жахливе прокляття... -Ти й гадки не маєш!
У кого ти закохана?
Перепрошую.
Кому належить твоє серце, яке виражає стільки обурення?
Королю, я невинна.
Я не про це питаю.
Я не поділюся тим, що лежить на моєму серці.
Що ж...
Ми збираємось одружитися,
тому ти можеш довіряти мені.
Я закоханий.
Ця жінка заміжня,
але вона моя.
І я не хочу зраджувати її, трахаючи шляхетну дівицю.
Отже...
Ти станеш моєю дружиною,
будеш затишно жити в будь-якій фортеці, яка тобі сподобається.
Я буду насолоджуватись багатствами Мерсії. Я буду навідуватись до тебе.
Але не до твоєї спальні.
Якщо стисло,
шлюб буде безплідним,
і я не буду любити тебе.
Король...
Вперше за дуже довгий час хтось був відвертий зі мною.
Ваші пращури були слабкими хлопцями?
Скільки часу буде, що зайти й вийти?
Якщо Хестен дійде до берега, і все піде за планом,
то достатньо.
Мілорде.
Море зрадило ще один човен.
Цей берег - земля Віхтгара Беббанбургського.
Ви знаєте це.
Ми не збираємось удиратися до чужих володінь.
Ми лише хочемо врятувати вантаж.
-Хто подорожує з тобою, чернице? -Торговець везе реліквії до Ліндісфарну.
Назвися.
Хестен. Дозвольте нам зачекати на течію,
і вам також перепаде здобич.
Зачекайте тут.
Стежка зникла.
Є інший шлях? Ми можемо повернутись?
У нас немає часу. Течія змінюється. Люди залишать свої пости.
Ти завжди хотів загинути в Беббанбурзі.
Досить балачок, здираємось нагору.
Не пропонуй допомогу.
У нас немає часу відволікатись на місцеву добродійність.
Королю, ми проявили всю свою гостинність вам і лорду Етельхельму.
Дозвольте мені претендувати на здобич, як відшкодування за це.
Що за вантаж?
Сіль й реліквії.
З приливом може викинути на берег ще більше.
Я забираю все, що прибивається до мого берега.
Такий звичай, роби так, як вважаєш необхідним.
Проте...
Я б запідозрив тактичний хід.
Данці надсилають шпигунів за тижні до запланованої атаки.
Щойно ми вирушимо на південь,
ти залишишся безпорадний перед вікінгами.
Тоді ти будеш радий прийняти нас.
Агов, ви - до берега. А ви - до внутрішнього двору.
Візьміть своє, коли течія зміниться.
-Це кузен? -Так. Вони зовсім не схожі.
Я впізнаю жадібного чоловіка.
Якщо у вас багато спільного, ти зможеш заговорити його.
Дякую, що дозволили зібрати наше багатство.
Подивимось, що ще викине на берег, і покинемо ваші землі.
Ласкаво просимо, будьте моїми гостями.
Заходьте до фортеці, там є вогонь.
Ви дуже добрі, але у нас багато роботи.
Я маю переправити пілігримів на острів.
Дуже багато небезпек чекає тут на мандрівників.
Заходьте до фортеці.
Насувається святкування весілля, і ми раді розділити його з вами.
Мої люди зберуть ваш вантаж. Звісно, ми візьмемо дань.
Забирайте своє багатство!
Хестен дуже щедрий.
Боже!
Можеш собі уявити?
Дай руку! Дай мені руку!
Давай іншу руку!
Тягни. Тягни!
Дякую.
Швидше, хапайте, що можете, й повертайтесь на пости.
І пильнуйте, щоб не було інших датських човнів.
Мені треба десь переодягнутися.
У цій фортеці є дамське приміщення?
Можете піти на кухню, там є жінки.
Ось тут.
Схоже, це ладнання найслабкіше. Спробуй.
Занадто швидко й гучно.
Нікого не чую.
Напевно Хестен привернув їх до берега.
Хестен!
Це обличчя я ніколи не забуду.
Це ти бідолаха, який зазнав аварії човна?
Так.
Я не пам'ятаю тебе, лорде.
Ні.
Схоже, ти не пам'ятаєш.
Коли ми в останнє зустрічались,
ти ув'язнив мене в гробниці Альфреда.
Облога у Вінчестері залишила слід у моїй пам’яті.
І все одно ти жив і процвітав після того.
Ми тоді були...
Молодими.
Мій онук не міг спокійно спати кілька років після того.
Що ж, я позбавився від бурульок на яйцях.
І мені вже час.
Затримайся, Хестене.
Нам є що згадати.
Закрийте діру.
Достатньо.
Лорде.
Агов.
Тримай, тебе скоріше за все впізнають.
А якщо когось із вас помітять?
У мене є план на цей випадок.
Ходімо, знайдемо Ельфвіну!
-Королю, зачекайте на сигнал Утреда. -Ми чекали й не дочекались.
Час, який був нашою перевагою, закінчується.
Але Утреда або Ельфвіну можуть убити!
-Це божевілля. -Так.
Але ми маємо виконувати наказ.
Це шотландський король?
Так.
Лорде.
Ви!
Залишайтесь у внутрішньому дворі.
Чому Константин поставив тут своїх людей?
Ми не обговорюємо заходи безпеки, необхідні для захисту мілорда.
Так!
Король Константин?
Твоя людина тиняється там, де йому не місце.
Це не моя людина.
Думаю, тебе обдурили, лорде Віхтгар.
Як ви оминули моїх воїнів?
Ваш човен теж сів на мілину?
Випитайте в них відповіді.
Покажіть їм, що очікує на вікінгів.
Ви робите добру справу, друзі.
Ви отримаєте вдвічі більше з наступного вантажу.
-Леді Ельфвіна? -Так.
-Ходімо. -Ні!
Ходімо! Я намагаюсь урятувати тебе!
Мені багато разів казали це, але ніколи не виконували.
Леді Ельфвіна, я лорд Хестен.
-Я був другом вашого справжнього батька! -Лорд Хестен?
Ти намагався вбити мою матір! Допоможіть!
Допоможіть! Король!
Цей чоловік намагається викрасти мене.
Дівчина помиляється.
Я прошу пробачити мене, якщо образив юну пані.
Ми інакше ставимось до жінок, ніж ви.
Я людина честі, це якесь непорозуміння.
Ти брехун.
Вашу змову розкрито, ми схопили твоїх людей.
Скажи мені правду, навіщо ви прибули до Беббанбурга.
І я позбавлю життя тільки їх.
Я скажу тобі правду,
бо я служу лише собі.
У мене немає союзників тут,
і я не має відношення до змови.
Позбавтесь від цього й приведіть священика!
Давайте вже укладемо шлюб!
Можливо, ми заблукали.
Фермер сказав, що це схід. Але здається, це захід.
Я чула, що в цих лісах багато її спільників.
Ми знаємо, що ви тут!
Ми бачили ваших розвідників!
Леді Ельсвіта.
Ви нічого не виб'єте з нас, як не старайтесь.
Даремно ви прийшли сюди.
Християни мені не друзі.
Можливо, це так.
Але...
Нам потрібна твоя допомога.
Стій!
Дозвольте мені пустити першу стрілу.
Мілорде,
солдати наближаються з півдня.
-Скільки? -Багато.
Я повернуся. Чекайте.
Обороняйте ворота! Обороняйте їх!
Ні, не зараз.
Не наближайтесь!
Говори!
Я приніс послання від Едварда,
короля саксонців й короля цих земель!
Віддайте нам лорда Етельхельма й леді Ельфвіну, і ми не нападемо.
Якщо відмовитесь, ми влаштуємо облогу і вб'ємо вас усіх!
Ніхто не виживе!
Переклад субтитрів: Елена Астанкова