A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
A nevem Uhtred, Uhtred fia.
Edward közel áll ahhoz, hogy végre beteljesítse
az apja álmát egy egységes királyságról: Angliáról.
Ugyanolyan jó, igaz
és tiszta hitű férfi vagy, mint az apád volt.
Ez a sorsod.
Bebbanburg-be, Uhtred nagyúr?
Megtartjuk Northumbriát a szászoknak!
Csakhogy az ellenség is készül a harcra.
Ha meglátjátok Constantin király seregét, gyújtsátok fel azt a templomot!
Rosszul időzítettük a rajtaütést.
Constantin már az erődben van.
Edward mindenképpen támadni akart.
A célpontjaink egy helyen vannak.
Lerohanjuk a várat, csapdába ejtjük Aethelhelmet és Constantint.
De vonakodva beleegyezett a várakozásba,
hogy mentőakciót indíthassak.
Lecsalja az őröket a partra még a dagály előtt,
ami nagyon rövid és túl veszélyes lehetőséget ad arra,
hogy bejuss az őrség termébe.
Közben Aelswith máshol keresett segítséget.
Ostobaság volt tőletek idejönni.
Nem vagyok a keresztények barátja.
Edward türelmetlenségében megváltoztatta a tervet,
és elsietett rohamot indított az erőd ellen.
Vártunk, és nem jött semmi.
Fogy az idő, amíg esélyünk van győzni.
Ez őrültség.
Adjátok ki Aethelhelm nagyurat és Aelfwynn úrnőt, és nem támadunk.
Ha nem teszitek, megostromoljuk a várat, és mindenkit megölünk.
Senki sem marad életben!
A végzet minden!
BERNARD CORNWELL REGÉNYEI NYOMÁN
Ezt figyelmeztetésnek veszem!
Nem engedelmeskednek.
Láttad az apámat?
A lányt végigvonultatjuk a sáncon.
Belemegy ebbe Constantin király?
Ha nem kérdezzük meg, nem tiltakozhat.
Gyerünk, mozgás!
Ne figyelj a követelésekre, húzd az időt!
Ne fogadjam el a királyi kihívást?
- Becstelenség lenne. - Várd meg a seregedet!
- Kösd meg a házasságot! - Persze át is adhatnálak titeket.
Nagyon közel vagyunk annak az eléréséhez, amit akartunk.
A gyónás már megvolt, folytassuk a szentségekkel!
Elkezdhetjük?
A kapuőrség bármilyen támadást visszaver,
de óvatosságból szeretném biztonságos helyre vinni Aelfwynn úrnőt.
Egy megerősített felső szobába.
Igen, bölcs döntés. Aelfwynn, menj Wihtgar nagyúrral!
Tudod,
kibírjuk az ostromot.
Támadjon csak Edward.
Tétlenül ülni,
én nem ilyen vagyok.
Ha odajön a kapuhoz,
beszélek vele.
Miért vagyunk a sáncon?
Megmutatni Edwardnak, hogy még élsz.
Nem erről volt szó.
Mutasd meg a szászoknak!
Szoríts kést a torkához!
- Menj, mondd, hogy tárgyalunk! - Nem!
Ne mondj semmit!
Edward király nem jön értem.
Ártatlanul keveredtem bele ebbe.
Akkor hajítsd le!
A könyörtelenségünk jel.
Engedd el, és nem ölöm meg.
Uhtred!
Látni akarod meghalni?
Engedd el!
Fuss!
Kapjátok el!
Őrség, elkapni!
Uram, ide!
- Megszöktetek? - Persze.
És összefutottunk vele.
Miért jöttél?
Féltem, hogy Haesten elárulja a tervedet.
Nem árult el.
El akarta titkolni, amikor leszúrták.
Akkor a halála helyreállította a becsületét, és várja a Valhalla.
Megtaláltad Aelfwynnt?
Majdnem kihoztam, de nem sikerült.
És Edward támadást indított. Kevés az időnk.
Még mindig a miénk az előny.
- Nem tudják, hogy itt vagy. - Uhtred!
- Ez te vagy, vagy egy másik Uhtred?
Uhtred!
Hol van?
- Ki? - Edward embere a várban van. Uhtred!
- Uhtred, Bebbanburg ura. - Uhtred, a bitorló, igen!
Ez a szövetség nem hozott számomra semmit!
A saját váramban támad rám!
Akkor azt javaslom, hogy keresd meg!
Minden őr menjen a kapuhoz!
Hozzátok ide az unokámat! A trónörökösnek itt kell lennie!
Gyorsan! Mindenki a helyére!
Amilyen gyorsan csak lehet!
Feltartóztatjuk őket. Ezek kutyák, de mi férfiak vagyunk!
Gyorsan, tovább!
Tovább!
Mozgás!
Megmenekültünk.
Maradj mellettem!
Elvesztettük a csatát.
Kérj kegyelmet az apámtól! Könyörögni fogok érted.
Minden befolyásod elvesztetted nála, amikor hozzám csatlakoztál.
Szilárdan kitartunk, és királyt csinálunk belőled.
A nagyapád sok mindent ígér neked.
Még egy tanács: ha változik a helyzet, a terveiden is változtass!
Idd meg ezt!
Megnyugtat.
Meg kellett esküdnöm az apámnak, hogy nem iszom.
Hát, az apád láthatóan nem ítéli meg bölcsen a dolgokat.
- Úgy tűnik, mi… - Hild!
Ha eltereljük az őrök figyelmét,
el tudod vinni a tengeri kapuhoz, és biztonságba helyezni Pyrlig atyánál?
Igen. Fáklyára lesz szükségem, hogy jelezzek neki.
Fegyverre lesz szükséged.
Reméltem, hogy többé nem kell ilyet a kezembe fognom.
Megszakad a szívem, hogy belekeverlek a harcba.
Saját akaratomból keveredtem bele.
Védelmezd, ahogy másokat is védelmezel!
Úgy lesz.
Harcolj Bebbanburg-ért!
Kiérdemelted, Uhtred.
Isten nem kegyetlen.
Harcolj!
Ahogy harcolnod kell.
Támadunk.
Az őrök idejönnek megvédeni őket,
és így kijutnak a nők.
Megegyeztünk?
Királyom, közeledik a sereged.
- Milyen messze vannak? - Két-három mérföld. Nem tart sokáig.
Látod? Húztuk az időt.
- Nyugalom, győzni fogunk! - Mikor törik be a kaput a szászok?
Az sem tart sokáig.
A kapu ki fog tartani. A seregek a mezőn találkoznak.
Edwardot alkonyatra megverjük.
- Ne kísértsd az Urat ennyi büszkeséggel! - Büszke vagyok.
Minden megtörtént, amit megjósoltam.
A lázadásunkról hallva ide rohant.
Ahelyett, hogy titokban cselekedett volna, kiállt a világ elé.
Lobbanékony, ez teljesen biztos!
Támadjon csak, és túlzásba fogja vinni.
A sereged mögötte van.
Ha a büszkesége a gyenge pontja,
hadd higgye, hogy megijedtünk!
Nyissátok ki a tengeri kaput, hadd távozzon mindenki, aki nem akar harcolni!
Az emberek hagyják ott a kaput, csökkentsük az őrséget!
Merész ötlet, királyom,
mivel azonban elég ellátmányunk van egy ostromhoz, talán…
Az ostrom a gyáváknak való!
Irány az udvar!
Úgy tesznek, mintha feladnák Bebbanburg-t.
Edward nem lehet ennyire ostoba.
Nem fog beválni.
Vagy igen?
Menjünk a sáncra!
Vissza!
Hagyj békén minket!
Megütött?
Ne!
Ne, kérlek, ne…
Uram…
Bocsáss meg nekem!
Köszönöm.
Többen vannak. Vissza!
Utánuk! Pyrlig atya…
Ez meggondolatlanság, királyom.
Bízzuk a harcot a katonákra!
Nem hittem, hogy gyáva vagy.
Miért nyittattad ki a tengeri kaput?
Megtaláltad a merénylődet?
Az embereim tucatjával szöknek el!
Helyes, kevesebbet kell megvédeni itt.
Hagyjuk, hogy Edward lássa a visszavonulást! Hívd le az embereket!
Neki esküdtél hűséget, ő viszont nekem.
Indulj!
Vissza!
Vissza, hagyjátok abba a harcot!
Hagyjátok abba!
Ne hidd el, Edward!
Skótok.
A király látja őket?
Nem.
Az emberek az udvaron gyülekeznek.
Két oldalról fognak támadni.
Visszaverjük őket.
Királyom!
A katonák menekülnek a tengeri kapun át. Minden kis csónakon, amit csak találnak.
Tömegesen szöknek el.
- Mi történt a várban? - Nem tudjuk.
Nem jött hír.
- Uhtred átvette az uralmat. - Nem.
Három emberrel nem foglalhatta el a várat.
Tucatnyi emberrel sem ment.
Ettől függetlenül történt valami bent.
Tartalékba a lovakat, gyalog támadunk!
Fejezzük be ezt. Készülj!
Kövessétek a királyt!
Királyom, a skótok a közelben is lehetnek.
- Ez nem ideális csatatér… - Lesújtunk, mielőtt ideérnek.
Elfoglaljuk a védtelen várat, és onnan folytatjuk a harcot!
- Isten velünk van, menni fog. - Ne!
Nem vagy harcos, ne adj tanácsot!
Hagyd el a csatateret!
Mellém katonák kellenek!
Ne támadjatok!
Ne lőjetek!
Maradjatok elrejtőzve! Várjátok a parancsomat a kapunál!
Nézzük végig fentről a győzelmet,
hogy magunknak követelhessük.
Wessex harcosai!
Mercia harcosai!
Most elfoglaljuk Northumbriát, hogy Anglia része legyen!
Előre!
Királyom!
Pajzsfalat!
- Hátra! - Vissza!
Vissza!
Pajzsfalat!
Apám, beszorítanak a tengerbe!
Tartsd a vonalat! Visszaszorítani őket!
Ne, seggfejek!
Tetvek!
Seggfejek!
Az ki?
Az erdő szélén?
Még több skót?
Toljátok őket!
Tartsd!
Szorítsátok vissza őket!
Szorítsátok vissza!
Csak így tovább!
Lökjük le őket a szikláról!
Toljátok őket!
Aldhelm!
Stiorra! Stiorra, fordulj vissza!
- Azt mondja, a csatának vége, Uhtred. - Ez nem igaz.
Stiorra, kérlek, segíts!
A fiam nevében könyörgöm, ne menj el!
A csatát nem lehet megnyerni, apám. Edward besétált a csapdába.
- Ezen nem lehet segíteni. - Hadd vezessem őket!
Ne gyengülj el, úrnőm! Esélytelen a győzelem.
Segíteni hoztam az embereket.
Tiszta szívből akartam segíteni, de túl késő.
Gyere, mentsd magad!
- Nem hagyja itt a csatamezőt. - És mi sem.
Veszélyes, ez igaz, de meg kell próbálni.
Túl kockázatos!
A fivéred is velünk jött.
Aethelstan a csatatéren van.
Aldhelm, Cynlaef, sokan, akiket ismersz.
Amikor hozzámentem Sigtryggrhöz, az ő népét választottam.
Te is tudod, hogy Sigtryggr most mellém állna.
Nem kérné, hogy végignézd a fivéred halálát, és elfordítsd az arcodat.
Egy dánnak sem kell meghalnia a szászokért.
Tudom, hogy szenvedtetek a szász király alatt.
Megígérem, hogy ha megteszed, nem marad el a dánok jutalma.
Te semmit sem ígérhetsz nekem.
Ő nem, ebben igazad van.
De én igen.
Olyan emberként beszélek, aki köztetek élt.
Az isteneitek az isteneim.
Szásznak születtem, de dánnak neveltek.
Hosszú éveken át okozott törést bennem ez, de talán az istenek hoztak ide minket.
Ugyanis alkut ajánlok nektek.
Azt kérem, hogy most harcoljatok értem és Northumbriáért.
És ha a miénk lesz ez az ország, a szászoknak és a dánoknak szerezzük meg.
Kövessetek, és minden dán békében élhet itt.
Erre megesküszöm!
Nem fognak vadászni a dánokra, nem kell az erdőben élniük.
Lesz földetek és otthonotok.
És azt kérem, ne a szászokért tegyétek meg ezt,
hanem azért, amiért az őseitek idejöttek!
Azért, amiért a tengert átszelve kockára tették az életüket,
hogy új hazájuk legyen.
Kövessetek, és esküt teszek!
A szavamat adom,
szászként
és dánként.
Királyom, hátba támadtak minket!
Támadjatok!
Odin mellettünk áll!
Gyújtsátok fel a várat!
Nem akarok erődöt a határomon.
Ejtsetek minél több túszt!
Királyom! Segítsetek!
Gyújtogatnak! Megállítani őket!
Biztonságos helyre kell vinnünk téged. Félek, mit tesz veled az apád, ha győz.
- Biztos helyen vannak? - Igen.
Hogy segíthetek győzni?
Túszokat szednek. Tegyük mi is ezt!
Fogjátok el őt, a parancsnokot! És keressétek meg Finant!
Visszavonulnak!
Visszavonulnak.
Még egy lépés, és meghalsz.
Az életedért kellene könyörögnöd. Tudom, hogy félsz harcolni velem.
Persze, hogy félek. Nem vagyunk egyformán jó kardvívók.
Szóval, ha méltó ellenfélre vágysz…
Igen, sosem harcoltál becsülettel.
Úgy sosem lesz várad.
Uhtred!
Uhtred, ne harcolj egyedül!
A lyukban lapító bűzös féreg, aki nem bírja látni a mészárlást, amit okozott.
Egy okot mondj arra, hogy ne vágjam ki a szemed a koponyádból!
Ha megölöd, velem kerülsz szembe.
Könyörgöm, hagyd életben!
Akkor bolond vagy, mert sokszor elárult téged, és Wessexet is.
Kérdezd meg, ki halt meg miatta!
Mindent azért tettem, hogy megvédjem. Ezt ő is tudja.
Ha mindent tudna, nem állna melletted!
Mondd el neki a legrosszabbat!
Mondd el, vagy én teszem meg!
Valld be a bűnöd, és élhetsz…
vagy halj meg dicstelenül!
Mondd, miről beszél Aethelstan!
Olyan történet ez, amit…
- Nehéz megérteni. - Nem az.
- A vérvonalunk becsületéért… - Elég a mellébeszélésből, hánynom kell!
Aelfweard, ez meg fogja sebezni a lelkedet,
de ő ölette meg az anyádat, hogy háborút kezdjen a dánokkal.
Ez nem igaz!
- Mindenki tudja. - És mindenki téved!
Nincs benne igazság? Semmi?
Semmi. Ez…
Megvan az oka.
Nem ő volt a célpont. Tragédia történt.
Az embereid ölték meg?
Nekem meg azt mondtad, félsz, hogy az apám volt az oka!
Mert ő is az oka! Elhanyagolta, ezért tartott a zarándokokkal.
Nem tudtam róla! Ha tudom, soha…
Soha…
- Tégy vele azt, amit akarsz! - Aelfweard, ne…
Azt ígértem, ha elmondod az igazságot, életben hagylak. Elmondtad.
Most nézd meg, milyen szenvedést okoztál!
Mondd meg az unokámnak, hogy becsületes ember vagyok!
- Ki Bebbanburg ura? - Az apámé!
Ki az igazi örökös? Mondd ki!
Sosem fogom megadni magam.
Ölj meg, ahogy én is megöltem az apámat! Ez a családunk öröksége.
Tedd meg, és meg fog ölni a fiad!
Ez a sors.
Nem, nem az.
Uhtred!
A tengeri kapuhoz, nagyúr! Fuss!
- Nem hagyom itt leégni. - Ne!
Megfulladsz a füsttől, mielőtt elérnek a lángok.
- Az istenek döntenek a sorsomról. - Akkor tedd meg értem!
- Kérlek, menj! - Nem!
Az a sorsom, hogy Bebbanburg-ben haljak meg!
Constantin király. Köszöntelek Bebbanburg-ben!
Uhtred vagyok, Uhtred fia, a vár és a környező földek örököse.
Elismerlek a vár urának.
Elismerem, hogy te vagy a környező birtokok ura.
Kicserélhetjük őket?
- Ugyanaz a férfi, akit elfogtatok? - Persze, nem vagyunk vademberek.
Az embereinkért megkaphatod.
Hat ember egyért, még ha az unokaöcsém is, nem tisztességes ár.
Követelem, hogy esküdj hűséget Skóciának.
Nem, arról szó sem lehet.
Ez itt szász föld, ahol békében gyarapodhatnak a dánok.
Ez a vidék vita tárgya.
És nem mondok le az igényemről.
De kész vagyok elfogadni az ajánlatot.
Ha bölcs lennél, alkut kötnél a hosszabb béke érdekében.
Az embereidet legyőzték, nincs hatalmad alkudozni.
Hozhatok új embereket.
Csatát vesztettem, nem háborút.
Nem félek harcolni veled.
Ha hosszabb békét szeretnél, elmondom a feltételeimet.
Edward!
- Miénk volt a győzelem. - Mondhatjuk, királyom.
Hé! Mindenki álljon fel, a király érkezett meg!
A fiam, aki hatalmas győzelemre vezetett minket!
A csatatéren mutatott hősiességedet
meg fogják örökíteni a dalok és a krónikák.
Az életünkkel tartozunk neked.
- És a dánoknak is, királyom. - Igen, a dánoknak is.
Akik békében élhetnek itt.
Northumbriai Uhtred nagyúr,
elismerésem a jog szerinti birtokod visszaszerzéséhez.
Dicsőséget hoztál a gyermekeidre, adj nekik vigaszt és gyógyulást!
Birtokolják e földet a leszármazottaid az idők végezetéig!
Virágozzék a fiaid fiainak a kezében nemzedékeken át!
Miért megyünk a várba?
- Bebbanburg új urával találkozunk. - Miért?
Ez valamilyen trükk, amivel rá akarsz venni a tanulásra?
Jobban ismerlek ennél, Osbert. Nem, körbeérdeklődtem,
és a birtok új ura talán mesélhet valamit neked a származásodról.
Szerinted találkozhatott az apámmal?
Igen. Valami olyasmi.
Megérte harcolni érted, drága leányom!
Az édesanyád büszke lenne rád.
Ajándékom van a számodra.
Hogy vannak a sebesültek?
Néhányan lassan fognak felépülni.
Talán maradhatnál, hogy Bebbanburg-ben ápold őket.
Talán.
Szerintem kiváló ötlet.
A tengeri levegő mindenféle betegségre gyógyír.
Természetesen tengerre nyíló lakosztályt kérek.
Testvérekként fogunk lakomázni.
Sok emberöltő alatt sem törleszthetjük, amit a családunkért tettél.
Az adósaid vagyunk.
Lakomázunk, és aztán elfogadom a hűbéresküdet a nép előtt.
Megosztozunk a pillanaton, amikor Anglia végre eggyé vált,
és elvettük a skótok kedvét Northumbriától.
Constantin lemondott az igényéről.
Miért tenne ilyesmit?
Azért, mert felajánlottam, hogy nem adom át neked a birtokokat.
Ehelyett középen maradunk, senki alá sem tartozva. A béke érdekében.
Az itteniek vér szerint szászok.
Így van, de nem részei a királyságodnak.
Elismerünk úrnak, és járadékot fizetünk,
de a föld Northumbria, és csakis Northumbria része marad.
Nem válik Anglia részévé, amíg élsz.
Mindazok után, amit tőlünk kaptál, most árulod el Wessex királyi házát?
Semmit sem árulok el. Wessex királyi háza idővel egyesíti Angliát, ez biztos.
A birtokaid igaz királyának tartalak,
de az országot olyan embernek kell egyesítenie,
aki mögé egyként sorakozik fel a nép.
Megmutattad, hogy ez az ember nem te vagy.
Széthúzást szítottál a szászok és a dánok közt.
A jövő el fog jönni. Várd ki!
Hé!
Bebbanburg-re!
Uhtred!
Uhtred vagyok, Uhtred fia.
Megfosztottak az örökségemtől, és sok évig jártam e vidéket.
De most, Northumbria uraként,
tüske vagyok Wessex királyi házának körme alatt.
Egyedül én állok az egyesített Anglia útjában.
Beteljesül Alfred álma még az életemben?
És ha igen, ki fog itt uralkodni?
Győzedelmeskedik a vér?
Vagy a királyok ismét egymást fogják mészárolni a csatatéren?
Nem ismerem az istenek döntését.
De most már biztosabb vagyok abban, hogy az oldalamon állnak.
És bár a történetemet nem én alakítottam,
a jelmondatom ma is igaz.
Uhtred vagyok, Uhtred fia. Ami téged és engem illet…
minden a sorson múlik!
A feliratot fordította: Vass András