EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag är Uhtred, son till Uhtred.
Kung Edvard är nära att nå sin fars mål:
Att skapa det enade kungariket England.
Du är lika god, sann
och trogen som din far var.
Detta är ditt öde.
Till Bebbanburg, lord Uhtred?
Vi behåller Northumbria åt saxarna!
Men även fienden har förberett sig för strid.
När kung Konstantins armé syns vid horisonten
tänder ni eld på kyrkan.
Bakhållsplanen gick om intet.
Konstantin är redan i borgen.
Edvard var ivrig att inleda anfallet.
Alla de vi vill åt är samlade.
Stormar vi fortet blir Aethelhelm och Konstantin fångna.
Men han gick motvilligt med på att vänta.
Det gav mig chans till ett räddningsförsök.
Han lurar ner vakterna på stranden innan tidvattnet vänder.
Det ger er en liten chans att ta er in
via vakternas rum innan de återvänder.
Medan Aelswith sökte hjälp annorstädes.
Det var dumt av er att komma hit.
Jag är inte de kristnas vän.
Edvards otålighet drev honom till att ändra planen
och inleda ett förhastat angrepp mot borgen.
Vi har väntat, men inte hört nåt.
Vår tid att handla rinner ut.
Det är vansinne.
Ge oss lord Aethelhelm och lady Aelfwynn
så anfaller vi inte.
Vägrar ni belägrar vi er och dödar alla här.
Ingen överlever!
Ödet är allt!
BASERAD PÅ BERNARD CORNWELLS ROMANER
Det var väl en varning?
De ger inte efter.
Såg du min far?
Jag ska visa upp flickan på försvarsmurarna.
Går kung Konstantin med på det?
Om vi inte frågar kan han inte vägra.
Skynda dig!
Strunta i alla krav och dra ut på tiden.
Ska jag strunta i en annan kungs utmaning?
-Det är vanhedrande. -Vänta på era arméer.
-Knyt äktenskapsbandet. -Jag kan överlämna er.
Vi är så nära vårt mål.
Ni har tagit deras bikt. Det är dags för ceremonin.
Är ni redo?
Vakterna vid portarna kan slå tillbaka anfall
men som försiktighetsmått ska jag sätta lady Aelfwynn i säkerhet.
Ett rum högre upp är befäst.
Ja, det är klokt. Aelfwynn, följ med lord Wihtgar.
Där ser ni.
Vi kan motstå en belägring.
Låt Edvard anfalla.
Att sitta och vänta har jag inte i mitt blod.
Om han kommer till portarna
ska jag tala med honom.
Varför är vi på murarna?
För att visa för Edvard att du lever.
Det var inte det vi pratade om.
Visa henne för saxarna.
Sätt en kniv mot halsen.
-Rid! Erbjud förhandling. -Nej!
Säg inget.
Kung Edvard är inte här för min skull.
Jag har bara hamnat i mitten.
Kasta då ner henne.
Visa att vi är hänsynslösa.
Släpp henne så dödar jag inte honom.
Uhtred.
Vill du att han ska dö?
Släpp henne.
Spring.
Spring!
Efter honom!
Genskjut honom!
Ta honom!
Här, lord.
-Så ni rymde? -Självklart.
Och vi hittade…
Varför kom du hit?
Jag var rädd att Hæsten skulle avslöja er plan.
Det gjorde han inte.
Han stacks ned när han dolde den.
Då gav hans död honom den heder som öppnar portarna till Valhall.
Hittade du Aelfwynn?
Hon var inom räckhåll, men inte nu.
Och Edvard har anfallit, så tiden rinner ut.
Vi har fortfarande ett övertag.
-De vet inte att du är här. -Uhtred!
-Är det du eller en annan Uhtred?
Uhtred!
Var är han?
-Vem? -Edvards man är här! Uhtred!
-Uhtred av Bebbanburg? -Uhtred bedragaren! Ja!
Alliansen har inte gett mig nåt.
Nu jagar han mig i min egen borg.
Då borde du väl hitta honom.
Skicka alla vakter till portarna!
Ta hit min dotterson Aelfweard. Jag vill ha arvtagaren här.
Skynda er! Till era poster!
Så fort ni kan.
Vi kan hålla tillbaka dem. De är hundar. Vi är män.
Skynda er.
Sätt fart!
Nu!
Vi är räddade.
Stå här med mig.
Vi har förlorat striden.
Överlämna dig till min fars nåd. Jag försvarar dig.
Du förlorade allt inflytande när du tog min sida.
Vi håller ut och gör dig till kung.
Din morfar lovar dig mycket.
Här är ett gott råd till:
När händelseförloppet ändras måste planerna ändras.
Drick det här.
Det lugnar dina nerver.
Min far fick mig att lova att inte dricka.
Din far har visat sig svikta i sitt omdöme.
-Det verkar som om… -Hild…
Om vi distraherar vakterna
kan du då föra henne till havsporten och fader Pyrlig?
Ja. Jag behöver en fackla för att signalera till honom.
Du behöver ett vapen.
Jag hoppades att jag aldrig mer skulle hålla i ett.
Jag avskyr att behöva dra in dig i striden.
Inget annat än min egen vilja drog in mig.
Skydda henne som du skyddat andra.
Det ska jag.
Strid för Bebbanburg.
Du har förtjänat det, Uhtred.
Gud är inte grym.
Strid…
med alla medel.
Vi anfaller.
Då kommer vakterna för att skydda dem
och kvinnorna kan fly.
Är vi överens?
Er armé närmar sig, ers höghet.
-Hur långt bort är de? -Några kilometer. Snart.
Där ser ni. Vi drog ut på tiden.
-Med starka nerver vinner man. -När tar sig saxarna igenom?
Också snart.
Portarna håller. Arméerna möts på slagfältet.
Edvard är besegrad i kväll.
Håna inte Gud med sådan stolthet.
Jag är stolt.
Allt jag förutsåg har inträffat.
Han hörde om vårt uppror och kom till våra portar.
I stället för att smyga sig på gjorde han storartad entré.
Som jag sa är han impulsiv.
Låter man honom trycka på så trycker han för hårt.
Er armé är bakom honom.
Om hans stolthet är hans brist
låt honom då tro att han har skrämt oss.
Öppna porten ut mot havet och låt alla som inte vill strida ge sig av.
Ta män från portarna och minska vårt försvar.
En dristig plan, ers höghet.
Men eftersom vi har proviant till en belägring bör vi…
Belägringar är för ynkryggar!
Till borggården.
De låtsas att de lämnar Bebbanburg.
Edvard är inte så dum.
Det funkar inte.
Eller?
Till murarna.
Håll dig undan!
Lämna oss i fred.
Högg han?
Nej.
Snälla, gör det inte.
Åh, Gud…
Förlåt mig.
Tack.
Det kommer fler.
Följ dem till fader Pyrlig.
Det är dumdristigt, ers höghet.
Låt soldaterna strida.
Jag trodde inte att ni var feg.
Varför gav ni order om att öppna porten mot havet?
Hittade ni er lönnmördare?
Mina mannar flyr i dussintal!
Bra. Då har vi färre att skydda här.
Låt Edvard se att vi retirerar. Ta ner vakterna.
Ni har svurit en ed till honom, men han har svurit till mig.
Nu.
Dra er tillbaka!
Dra er tillbaka! Kom ner.
Kom ner!
Tro dem inte, Edvard.
Skottar.
Ser kungen dem?
Nej.
Soldater samlas vid portarna.
De anfaller på två fronter.
Vi driver tillbaka dem.
Ers höghet!
Soldater ror för sina liv från havsportarna.
De tar alla båtar de hittar.
De lämnar Bebbanburg i drivor.
-Vad händer där inne? -Det vet vi inte.
Vi har inte hört nåt.
-Uhtred har tagit över. -Nej!
Han kan inte ta borgen med tre män.
Vi klarade det inte när vi var ett dussin.
Nåt har hänt där inne.
Bind hästarna. Jag leder männen till fots.
Nu avslutar vi det här. Gör er redo!
Med kungen!
Ers höghet, skottarna kan vara närmare än vi tror.
-Det är fel plats för strid. -Vi anfaller innan de är här.
Vi tar den försvarslösa borgen och strider från en säker position.
-Gud är på vår sida. -Nej.
Du är inte krigare! Ge inte råd!
Lämna slagfältet!
Jag behöver soldater på min sida.
Närma er inte!
Skjut inte!
Håll er dolda. Invänta min order vid portarna.
Vi beskådar segern ovanifrån.
Då kan vi dirigera den.
Män av Wessex!
Män av Mercia!
Nu tar vi Northumbria åt England!
Framåt!
Ers höghet!
Sköldmur!
Tillbaka!
Sköldmur!
Far, de driver oss ut i havet.
Håll stånd! Tryck tillbaka!
Era korkade dumskallar.
Idioter!
Dumskallar!
Vem är det?
Där, i skogen.
Fler skottar?
Tryck!
Håll stånd!
Pressa tillbaka!
Pressa!
Fortsätt pressa!
Putta ut dem över stupet!
Putta!
Aldhelm!
Stiorra! Vänd om, Stiorra.
-Hon säger att striden är över. -Det är den inte.
Snälla Stiorra, hjälp oss.
Jag ber er för min sons skull, lämna oss inte.
Striden är förlorad, far.
Edvard har gått i fällan.
-Vi kan inte göra nåt. -Låt mig leda mannarna.
-Ge inte efter. Vi kan inte vinna. -Jag samlade männen för att hjälpa dig.
Det ville jag verkligen, men vi kom för sent.
Kom med oss och rädda dig.
-Han lämnar inte slagfältet. -Inte vi heller.
Ja, det är farligt, men vi måste försöka.
-Risken är för stor. -Din bror är här.
Aethelstan är på slagfältet.
Aldhelm och Cynlaef, många du känner!
När jag gifte mig med Sigtryggur valde jag hans ätt.
Sigtryggur skulle ha hjälpt mig.
Han skulle inte ha bett dig att se på medan din bror dog.
Inga daner ska dö för saxarna efter vad de gjort mot oss.
Saxarnas kungar har sårat er. Det vet jag.
Jag lovar att om ni gör det här så blir danerna belönade.
Ni kan inte ge mig några löften.
Nej, det kan hon inte.
Men det kan jag.
Jag talar som en man som har bott bland er.
Era gudar är mina gudar.
Jag föddes som saxare, men fostrades som dan.
I många år var jag kluven, men kanske har gudarna fört oss hit.
Jag erbjuder er en överenskommelse.
Jag ber er att strida för mig och för Northumbria.
Återtar vi landet så är det både för saxare och för daner.
Följ mig så får alla daner leva i frid här.
Det svär jag!
Daner ska inte jagas eller tvingas leva i skogar.
Ni får mark och hem.
Jag ber er inte att göra det för saxarna
utan för det era förfäder sökte här.
De riskerade sina liv och seglade över havet
för att finna ett hem.
Följ mig så svär jag en ed.
Jag ger er mitt ord
både som saxare
och som dan!
Herre! Vi strider på två sidor!
Pressa!
Tryck!
Vi har Odens gunst!
Bränn borgen.
Jag vill inte ha dem befästa vid min gräns.
Ta alla gisslan ni kan.
Ers höghet! Hjälp!
Hjälp!
Fackelbärare! Stoppa dem!
Vi måste föra dig i säkerhet.
Om din far vinner fruktar jag vad han kan göra med dig.
-Är de i säkerhet? -Ja.
Hur kan jag hjälpa er?
De tar gisslan. Gör likadant.
Ta härledaren och hitta Finan!
De retirerar!
De retirerar.
Ett steg till så dör du.
Du borde be för ditt liv. Du är rädd för att strida mot mig.
Självklart är jag det. Vi är inte jämbördiga med svärdet.
Så om du går med på en rättvis kamp…
Ja. Du har aldrig kunnat strida hedervärt.
Med heder vinner man inga borgar.
Uhtred!
Strid inte ensam, Uhtred!
Den stinkande skiten i sitt hål
som inte kan se på det blodbad han har orsakat.
Ge mig en anledning att inte sticka ut dina ögon.
Dödar du honom måste jag strida mot dig.
Jag ber dig att skona honom.
Då är du en dåre.
Han har förrått dig och Wessex många gånger.
Fråga vems blod han har på händerna.
Jag har alltid skyddat honom. Det vet han om.
Om han visste allt skulle han inte stå vid din sida.
Berätta det värsta.
Berätta, annars gör jag det!
Bekänn dina synder och överlev
eller dö i vanära.
Berätta. Vad talar Aethelstan om?
Det är…
…en berättelse som är svår att förstå.
Inte alls.
Jag gjorde det för att vinna ära åt vår ätt.
Inga fler undanflykter! De gör mig illamående.
Aelfweard, det kommer att såra din själ att höra det här.
Han lät mörda din mor för att starta krig mot danerna.
Det är inte sant.
-Alla vet det. -Alla har fel.
Ligger det ingen sanning alls i det?
Nej, det gör det inte. Det är…
Det finns en anledning.
Hon var inte det avsedda målet. Det var en tragedi.
Dödades hon av dina mannar?
Du sa att du trodde att min far gjorde det.
Det var hans fel.
Hans förakt drev i väg henne med pilgrimerna.
Det visste jag inte. Då skulle jag aldrig…
Aldrig!
-Gör vad du vill med honom. -Nej, Aelfweard…
Jag sa att du skulle få leva om du berättade sanningen.
Det gjorde du.
Lev nu med det lidande du orsakat.
Säg till min dotterson att jag är en hedersman.
Vem är herre över Bebbanburg?
Den tillhör min far.
Vem är den sanna arvingen? Säg det!
Jag kapitulerar aldrig.
Döda mig, som jag dödade min far. Det är vår ätts arv.
Gör det så dödar din son dig.
Det är ödet.
Nej, det är det inte.
Uhtred!
Till havsportarna! Spring!
Nej. Jag lämnar inte den att brinna.
Röken kväver dig innan flammorna hinner nå dig.
-Gudarna avgör mitt öde. -Om inte för din skull, så för min.
-Snälla, kom. -Nej!
Det är mitt öde att dö i Bebbanburg!
Välkommen till Bebbanburg, kung Konstantin.
Jag är Uhtred, son till Uhtred, arvinge till borgen och landet häromkring.
Jag erkänner er som herre över borgen…
…och vidkänner er rätt till marken runt den.
Kan vi göra ett utbyte?
Är han samme man som tillfångatogs?
Självklart. Vi är inga vildar.
Ge oss våra män så får ni honom.
Sex män för en? Inte ens för min brorson är det ett rättvist pris.
Jag kräver att ni svär trohet till Skottland.
Nej, aldrig.
Det här är saxarnas land där danerna får leva.
Era marker är omtvistade.
Jag kommer alltid att göra anspråk på dem.
Men jag godtar avtalet.
Om ni är klok så sluter vi avtal om en längre fred.
Era män är besegrade. Ni har inget att köpslå med.
Jag kan hämta fler mannar.
Förlorade strider är inte förlorade krig.
Jag är inte rädd för att strida mot er.
Om ni vill ha en långvarig fred så ska jag berätta mina villkor.
Edvard.
-Det var vår seger. -Det kan man säga, ers höghet.
Lystring!
Res er för konungen!
Min son som har lett oss till en stor seger!
Ert hjältemod på slagfältet
ska leva vidare i sånger och krönikor.
Vi är skyldiga er vårt liv.
-Även danerna, ers höghet. -Ja, även danerna.
De får leva i frid här.
Lord Uhtred av Northumbria!
Jag gratulerar er till att ha återtagit er födslorätt.
Ni hedrar era barn och ger dem tröst och försoning.
Må dessa marker tillfalla era ättlingar i all evighet.
Låt era söners söner blomstra i många generationer!
Varför går vi till borgen?
-För att träffa Bebbanburgs nye lord. -Varför då?
Är det ett trick för att jag ska lära mig Bibeln?
Jag vet bättre än så, Osbert. Nej, jag har hört mig för.
Jag tror att den nye lorden kan berätta nåt om ditt ursprung.
Tror du att han kan ha träffat min far?
Ja. Nåt ditåt.
Du var värd striden, min kära flicka.
Din mor skulle ha varit stolt.
Jag har en gåva till dig.
Hur är det med de sårade?
För vissa blir det lång återhämtning.
Du kanske kan stanna i Bebbanburg och ta hand om dem.
Kanske det.
Det tycker jag är en utmärkt idé.
Havsluften är bra för alla möjliga sjukdomar.
Jag behöver så klart ett rum med havsutsikt.
Vi ska festa som bröder.
Det du har gjort för min familj kan ingen upprepa på många livstider.
Vi står i stor skuld.
Vi ska festa och sen godtar jag din ed inför folket.
Vi ska dela det ögonblick då England äntligen blir enat
och krossa skottarnas anspråk för evigt.
Konstantin drog tillbaka sitt anspråk på landet här.
Varför gjorde han det?
För att jag sa att jag inte skulle ge er landet.
Vi står mellan er, utan att svära någons ed.
För att garantera fred.
Folket här har saxiskt blod.
Ja, men de är inte del av ert kungarike.
Vi erkänner er som vår härskare och betygar vår vördnad.
Men landet här förblir Northumbrias och enbart Northumbrias.
Det blir inte del av England under er livstid.
Efter allt vi har gett dig väljer du att svika Huset Wessex.
Jag sviker ingen. Huset Wessex enar England en dag.
Jag anser att ni är ert lands sanne kung.
Men mannen som enar landet måste vara nån
som folket kan stå enat bakom.
Ni har visat att det inte är ni.
Ni har skapat oenighet mellan saxarna och danerna.
Framtiden kommer. Vänta på den.
Hör upp!
För Bebbanburg!
Uhtred!
Jag är Uhtred, son till Uhtred.
Jag slets ifrån mitt arv
och tvingades vandra runt i detta land i många år.
Men nu är jag lord över Northumbria
och därmed en nagel i ögat på Wessex.
Jag är allt som står mellan dem och ett enat England.
Kommer Alfreds dröm att uppfyllas under min livstid?
Och om så är fallet, vem kommer att härska här?
Kommer blodsbanden att hålla?
Eller kommer kungar återigen att dräpa kungar på slagfältet?
Jag vet inte vad gudarna väljer.
Men nu är jag säkrare än nånsin att de är på min sida.
Trots att min berättelse inte har vävts av mina händer
är de ord jag lever enligt fortfarande sanna.
Jag är Uhtred, son till Uhtred. För er och för mig…
…är ödet allt!
Undertexter: Gustaf Lundskog