ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Я - Утред, син Утреда.
Король Едвард нарешті усвідомлює
батьківське прагнення створити єдине королівство.
-Англію. -Ти такий же чесний й відданий чоловік,
яким був твій батько.
Це твоя доля.
До Беббанбурга, лорде Утред?
Нортумбрія залишиться землею саксонців!
Але ворог також приготувався до битви.
Коли армія Константина з'явиться на горизонті,
запаліть вогонь у тій церкві.
Наш план влаштувати засідку недоречний. Константин...
Вже в фортеці.
Едвард палко бажав розпочати атаку.
Наші мішені в одному місці.
Якщо штурмувати фортецю зараз, ми схопимо Етельхельма й Константина.
Але неохоче погодився зачекати
й дозволив мені прорвати блокаду.
Він виманить охорону до пляжу,
доки течія не змінилась. І надасть тобі невеличкий шанс
непомітно прокрастися повз гауптвахти.
У той час як Ельсвіта шукала допомоги в іншому місці.
Даремно ви прийшли сюди.
Християни мені не друзі.
Через свою нетерплячість Едвард порушив слово
й розпочав поспішну атаку на фортецю.
Ми чекали й не дочекались.
Час, який був нашою перевагою, закінчується.
Це божевілля.
Віддайте нам лорда Етельхельма й леді Ельфвіну,
і ми не будемо нападати.
Якщо відмовитесь, ми влаштуємо облогу і вб'ємо вас усіх!
Ніхто не виживе!
Доля вирішує все!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
Вважайте це попередженням!
Вони не бажають поступатися.
Ти бачив мого батька?
Я відведу дівчину до кріпосного валу й покажу її.
А король Константин погодиться?
Він не зможе відмовити нам, якщо не питати.
Давай, ворушись!
Ігноруйте всі вимоги. Треба виграти трохи часу.
Ігнорувати виклик короля?
-Це безчесно. -Зачекайте на свою армію.
-Укладіть шлюб. -Звісно, я можу просто віддати вас.
Ми майже досягнули всього, чого хотіли.
Ви сповідали їх, переходьте до причастя.
Ви готові?
Варта зможе відбити будь-яку атаку.
Але про всяк випадок треба сховати леді Ельфвіну в безпечному місці.
Кімната зверху укріплена.
Так, це має сенс. Ельфвіна, йди з лордом Віхтгаром.
Бачите,
ми витримаємо облогу.
Нехай Едвард атакує!
Я не звикнув
сидіти й чекати.
Якщо він наблизиться до воріт,
я поговорю з ним.
Чому ми на кріпосному валу?
Треба показати Едварду, що ти жива.
Ми так не домовлялись.
Покажи її саксонцям.
Пристав ножа до її горлянки.
-Давай! Запропонуй переговори! -Ні!
Мовчати.
Король Едвард дійсно прийшов не за мною.
Я лише опинилась у центрі подій.
Викинь її за огорожу.
Покажи, що ми безжалісні.
Відпусти її, і я не вб'ю його.
Утред.
Хочеш побачити його смерть?
Відпусти її.
Тікай!
За ним!
Охорона, схопити його!
Лорде, сюди...
-Ви втекли? -Ну звісно ж.
І знайшли...
Навіщо ти приїхала сюди,
Я боялась, що Хестен зрадить нас.
Але він не зрадив.
Він був відданий на знищення мечем.
Його смерть нарешті прославить його, і він потрапить до Вальгалли.
Ти бачив Ельфвіну?
Вона була поблизу, але втекла.
Едвард розпочав атаку, тож у нас обмаль часу.
У нас досі є одна перевага.
-Вони не знають, що ти тут. -Утред!
-Це тебе, чи тут є інший Утред?
Утред!
Де він?
-Хто? -Тут є люди Едварда! Утред!
-Утред Беббанбургський? -Утред Самозванець!
Цей союз нічого мені не дав!
Він переслідує мене в моїй же фортеці!
Якщо тебе переслідують, краще знайди його.
Надіслати озброєну варту до воріт!
Приведіть сюди мого онука Етельвірда. Нехай етелінг буде поряд.
Швидше, по місцям!
Якомога швидше!
Ми можемо стримати їх. Вони - пси, а ми - чоловіки!
Хутчіше! Так тримати!
Так тримати!
Вперед!
Ми врятовані!
Встань поряд зі мною.
Ми програли цю битву.
Здайся на милість моєму батькові. Я попрошу за тебе.
Ти втратив усілякий вплив на нього, коли приєднався до мене.
Ми не втратимо спокій та зробимо тебе королем.
Твій дід дає тобі гучні обіцянки.
Ще одна порада:
план має змінюватись услід за обставинами.
Випий.
Це заспокоїть тебе.
Я присягнувся батькові, що не буду пити.
Що ж, твій батько показав себе не дуже розважливою людиною.
-Ми єдині... -Хілда,
якщо нам вдасться відволікти варту,
зможеш відвести її до морських воріт й сховати з отцем Пірлігом?
Так, але потрібен факел, щоб дати йому сигнал.
Тобі знадобиться зброя.
Я сподівалась більше ніколи не брати в руки цього.
Мені боляче втягувати тебе в цю битву.
Я тут самохітно.
Захищай її так, як захищала інших.
Добре.
Бийся за Беббанбург.
Ти заслуговуєш на це, Утреде.
Бог не жорстокий.
Бийтесь...
Якщо треба битися.
Ми нападемо.
Охорона кинеться захищати їх.
Це дасть жінкам можливість втекти.
Згодні?
Королю, ваша армія наближається!
-Далеко вони? -За три-чотири кілометри звідси.
Бачите? Ми виграли час.
-Будьте спокійні, ми переможемо! -Коли саксонці проб'ють ворота?
Також скоро.
Ворота витримають. Війська зустрінуться на полі битви.
Едвард буде розгромлений до сутінок.
Не варто спокушати Бога такою зарозумілістю.
Я зарозумілий.
Все, що я передбачав, справдилося.
Він почув про наш заколот, прийшов до наших воріт.
Він заявив про себе, замість того щоб діяти хитро!
Кажу вам, він імпульсивний.
Дозвольте йому наступати, і він наступатиме що є сили.
Ваше військо позаду його.
Якщо гордість - його слабке місце,
нехай думає, що ми стривожені.
Відкрийте морські ворота, нехай тікають усі, хто не має мужності битися.
Відкличте людей від воріт й послабте оборону.
Смілива ідея, королю.
Але враховуючи, що нам вистачить припасів, щоб перечекати облогу,
-краще... -Облоги - для новобранців!
Надвір!
Вони вдають, ніби залишають Беббанбург.
Едвард не настільки дурний.
Нічого не вийде.
Чи вийде?
На кріпосний вал.
Не наближайся!
Не чіпай нас!
Він ударив?
Ні!
Ні, не треба...
Прости мене,
Боже.
Дякую.
Ось і підмога. Назад!
За ними. Отець Пірліг...
Це відчайдушно, королю.
Нехай б'ються солдати.
Не думав, що ти боягуз.
Навіщо ви наказали відкрити морські ворота?
Знайшов свого вбивцю?
Мої люди десятками тікають!
Добре, менше людей доведеться захищати.
Нехай Едвард вирішить, що ми відступаємо. Відкличте людей.
Ти вірний йому, але він вірний мені.
Давай.
Відступаємо!
Не вір їм, Едварде.
Шотландці.
Король бачить їх?
Ні.
Люди збираються за воротами.
На них нападуть з двох фронтів!
Вони відступають!
Королю!
Солдати рятуються крізь морські ворота.
Хапаються за будь-які човни.
Вони табунами тікають з Беббанбурга.
-Що трапилось у фортеці? -Невідомо.
Нічого не чутно.
-Утред захопив владу. -Ні!
Троє чоловік не змогли б захопити фортецю.
Нам не вдалося це вдесятьох.
Тим не менше, там щось трапилось.
Залиште коней, я поведу військо пішки.
Давайте покінчимо з цим. Приготуйтесь!
З королем!
Королю, шотландці можуть бути ближче, ніж ми гадаємо.
-Це не місце для битви... -Нападемо до їхнього прибуття.
Захопимо незахищену фортецю й будемо битися з укріпленого положення!
-З нами Бог, ми зможемо. -Ні!
Ти не воїн! Не роздавай поради!
Залиш поле битви!
Мені потрібні солдати, які підтримують мене.
Не наближайтесь!
Не стріляйте!
Не висовуйтесь. Стійте біля воріт, чекайте на мою команду.
Давай спостерігати за перемогою зверху,
щоб очолити її.
Народ Вессексу!
Народ Мерсії!
Зараз ми повернемо Нортумбрію до Англії!
Вперед!
Король!
Захисна стіна!
-Відступаємо! -Назад!
Відступаємо!
Захисна стіна!
Батьку, нас зіштовхнуть у море!
Тримайте оборону! Стримуйте їх!
Ні, бовдури.
Покидьки!
Божевільні!
Хто це?
Біля лісу.
Теж шотландці?
Наступ!
Стримуйте їх!
Продовжуйте тиснути!
Скиньте їх зі скелі!
Штовхайте!
Алдхельм!
Стіорра! Стіорра, повернись!
-Вона каже, що битва скінчена, Утреде. -Ні.
Стіорра, прошу, підтримай нас!
Я благаю, залишіться заради мого сина!
Батько, нам не виграти цей бій.
Едвард сам загнав себе в пастку.
-Нічого не змінити. -Дозволь повести твоїх людей.
Леді, не піддавайтесь. Нам не перемогти цей бій.
Я зібрала всіх цих людей.
Я щиро хотіла допомогти, але ми спізнились.
Ходімо з нами, рятуйся.
-Він не покине поле бою. -Як і ми.
Так, це небезпечно.
-Ми маємо спробувати. -Ризик великий!
Твій брат прийшов з нами сюди!
Етельстан на полі бою!
Алдхельм, Кінлаф, багато твоїх знайомих!
Коли я одружилась з Сітріком, то обрала його родину.
Ти знаєш, Сітрік підтримав би мене зараз.
Він би не просив тебе залишити брата помирати й втекти.
Дани не повинні помирати за саксонців, після того що ті зробили.
Я знаю, що ви постраждали від саксонських королів.
Допоможіть нам, і я обіцяю, ми нагородимо данів.
Ти не можеш нічого обіцяти мені!
Вона не може, це правда.
Але я можу.
Я звертаюсь до вас як чоловік, який жив з вами.
Ваші боги - мої боги.
Я народився саксонцем, але був вихований вікінгом.
Це роздирало мене багато років. Але, можливо, боги привели нас сюди!
Щоб я запропонував вам угоду.
Я прошу вас битися за мене й Нортумбрію.
І якщо ми захопимо ці землі, ми поділимо їх між саксонцями й данами.
Прослідуйте за мною, і дани зможуть жити мирно тут.
Я присягаюсь вам!
Данів не будуть вистежувати, вам не доведеться жити в лісах.
У вас будуть землі й домівки.
Я прошу вас зробити це не заради саксонців.
А заради того, для чого ваші пращури прийшли сюди.
Вони ризикували життям й перетинали моря,
щоб створити батьківщину.
Прослідуйте за мною, і я присягаюсь.
Я даю вам слово
саксонця
й дана!
Сір, ми б'ємося на двох фронтах!
В атаку!
Одін прихильний до нас!
Спаліть фортецю.
Мені не потрібна їхня цитадель на кордоні!
Схопіть якомога більше заручників!
Король! Допоможіть!
Факели! Зупиніть їх!
Ми повинні сховати тебе.
Якщо твій батько переможе, страшно уявити, що з тобою буде.
-Вони в безпеці? -Так.
Як я можу допомогти вам?
Вони хапають заручників, робіть так само!
Схопіть командуючого. І знайдіть Фінана!
Вони відступають!
Вони відступають.
Ще один крок - і тобі кінець.
Тобі варто благати про помилування. Я знаю, ти боїшся битися зі мною.
Звісно, я боюсь битися. Я тобі не рівня у мистецтві фехтування.
Якщо ти згоден битися справедливо...
Звісно, ти не здатний гідно битися.
З гідністю не захопити фортецю.
Утред!
Утреде, не бийся один!
Смердючий покидьок, який сховався від кривавої бойні, яку влаштував.
Назви хоч одну причину не вирізати тобі очі з черепа.
Якщо вб'єш його, доведеться битися зі мною.
Я благаю, помилуй його.
Тоді ти дурень. Бо він безліч разів зраджував тебе й Вессекс.
Спитай, чия кров на його руках!
Я лише намагався захистити його. Він знає це!
Якби він знав, то не стояв би тут!
Розкажи йому найгірше.
Розкажи, або я сам розкажу!
Покайся в гріхах і будеш жити.
Або ганебно загинеш.
Розкажи, що Етельстан мав на увазі?
Цю історію...
-Важко зрозуміти. -Ні, неважко.
-Я зробив це, щоб захистити наш родовід. -Годі! Мене нудить від твоїх відмовок!
Етельвірде, тобі буде боляче чути це,
але він убив твою матір,
-щоб розпочати війну з данами. -Це не правда!
-Усі знають це. -І всі помиляються!
Все це не правда?
Ні, зовсім ні. Це...
Є причина.
Вона не була мішенню, це був нещасний випадок.
Її вбили твої найманці?
І ти сказав мені, що в усьому винен мій батько!
Це його провина! Вона потрапила до пілігримів через нього!
Я не знав! Якби я знав, я б ніколи...
Ніколи!
-Роби з ним, що хочеш. -Етельвірде, ні...
Я сказав, що помилую тебе, якщо скажеш правду. І ти сказав.
А тепер поглянь, які страждання ти спричинив.
Скажи моєму онуку, що я людина честі.
-Хто з нас лорд Беббанбургський? -Він належав моєму батькові!
Хто істинний спадкоємець? Скажи!
Я ніколи не здамся.
Вбий мене, як я вбив свого батька. Це спадщина нашого роду.
Вбий мене, і твій син уб'є тебе.
Це наша доля!
Ні.
Утред!
Лорде, тікайте до морських воріт!
-Ні, я не залишу фортецю. -Ні,
ви задихнетесь ще до того, як вогонь досягне вас.
-Боги вирішать мою долю. -Якщо не заради себе, то заради мене!
-Прошу, ходімо! -Ні!
Мені судилося загинути в Беббанбурзі!
Король Константин, вітаю в Беббанбурзі.
Я - Утред, син Утреда, спадкоємець цієї фортеці й навколишніх земель.
Я визнаю тебе лордом цієї фортеці
й власником навколишніх земель.
Обміняємось заручниками?
-Це той самий чоловік, якого ви схопили? -Звісно, ми не варвари.
Поверни наших людей і забирай його.
Шестеро за одного. Несправедливий обмін, навіть за племінника.
Я вимагаю, щоб ви присягнули Шотландії.
Ні, цього не буде.
Це саксонські землі, де можуть процвітати дани.
Це спірна територія.
І я завжди буду претендувати на неї.
Але я готовий прийняти пропозицію.
Якби ти був мудрішим, то уклав би мирну угоду.
Твоє військо розгромлене. У тебе немає сил вести переговори.
Я можу привести інше військо.
Я програв битву, але не програв війну.
Я не боюсь битися з тобою.
Якщо хочеш укласти мирну угоду, я назву тобі свої умови.
Едвард.
-Перемога наша. -Можете сказати, королю.
Встаньте перед королем!
Мій син здобув нам цю перемогу!
Твій героїзм на полі бою
буде оспівано в піснях й літописах.
Ми завдячені тобі життям.
-А також данам, королю. -Так, також данам.
Ви можете жити мирно на цих землях.
Лорд Утред Нортумбрійський,
вітаю тебе з поверненням права первородства.
Вшануй своїх дітей та подаруй їм розраду й зцілення.
Нехай твої нащадки володіють цими землями вічно.
Нехай сини твоїх синів процвітають з покоління в покоління
Навіщо ми прямуємо до фортеці?
Зустрітися з новим лордом Беббанбургським.
Хочеш змусити мене так вивчати Біблію?
Мене не проведеш, Осберте. Ні, я тут дещо розпитала.
І здається, новий лорд зможе повідати дещо про твоє походження.
Думаєш, він знав мого батька?
Так. Щось на зразок того.
Ти була варта цієї битви, моя люба дочко.
Твоя матір пишалась б тобою.
У мене є подарунок для тебе.
Як там поранені?
Декому знадобиться час, щоб видужати.
Можливо, тобі варто залишитись у Беббанбурзі й подбати про них.
Можливо.
Яка чудова думка.
Морське повітря сприяє швидкому одужанню від будь-яких хворою.
Мені знадобляться хороми з видом на море.
Будемо святкувати як браття.
Мені ніколи не віддячити тобі за все, що ти зробив для моєї родини.
Ми в боргу перед тобою.
Ми будемо святкувати, а потім я прийму твою присягу перед народом.
Ми розділимо радість від того, що нарешті об'єднали Англію,
і назавжди позбудемось від шотландців.
Константин більше не буде претендувати на ці землі.
Навіщо йому це?
Бо я запропонував не передавати ці землі тобі.
Замість того ми збережемо нейтралітет, щоб забезпечити мир.
Тут живуть саксонці по крові.
Це правда. Але вони не є частиною твого королівства.
Ми визнаємо тебе нашим володарем і будемо сплачувати данину.
Але ці землі належать Нортумбрії і лише Нортумбрії.
Вони не увійдуть до складу Англії за твоїм життям.
Після всього, що ми дали тобі, ви вирішив зрадити Вессекс?
Я нікого не зраджую. Вессекс об'єднає Англію, рано чи пізно, я впевнений.
Я вірю, що ти істинний король своїх земель.
Але об'єднати цю країну має той,
за яким люди встануть єдиним фронтом.
Ти не проявив себе таким.
Ти посіяв ворожнечу між саксонцями й данами.
Майбутнє настане. Чекай на нього.
Агов!
За Беббанбург!
Утред!
Я - Утред, син Утреда.
Мене позбавили права первородства, і я був вимушений блукати цими землями.
Але зараз, будучи лордом Нортумбрійським,
я став більмом на оці Вессексу.
Я єдиний стою між ними й об'єднаною Англією.
Чи справдиться мрія Альфреда за моїм життям?
І якщо так, хто стане її правителем?
Чи кров візьме гору?
Або король знову знищить короля на полі бою?
Я не знаю планів богів.
Але тепер я переконаний, що вони на моєму боці.
І нехай моя історія написана чужими руками,
я продовжую жити за правдою.
Я - Утред, син Утреда. За вас і за мене...
Доля вирішує все!
Переклад субтитрів: Елена Астанкова