PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
HOROLEZECTVÍ
Při extrémně nepříznivém počasí
musí mít horolezec dostatek znalostí,
aby mohl rozhodnout, kdy je ústup nevyhnutelný.
Řízený sestup v alpských podmínkách
začíná obtočením horolezce
a upevněním horolezeckého lana k pevnému bodu hory.
Dülferův sed je doporučovanou metodou slanění,
je-li při sestupu jediným dostupným nástrojem lano.
Je však třeba ho brát jako poslední možnost.
Začněte provlečením lana...
Sednout.
Je třeba použít vhodný typ skoby,
má-li být lano po sestupu získáno zpět
z pevného bodu na skále.
Na obou koncích lana udělejte uzel.
Oba prameny lana veďte mezi stehny zepředu dozadu
a okolo hýždí.
Je nanejvýš důležité, aby lano vedlo
pod hýžďovým svalem,
a nikoliv přímo mezi nohama horolezce.
Lano pak povede diagonálně...
- Číslo Pět. - Mám otázku.
Znalosti jsou obdivuhodným cílem,
ale pravidla znáš. Při jídle se nemluví.
Přerušuješ Herr Carlsona.
Chci cestovat v čase.
Ne.
Jsem připravený.
Cvičil jsem skoky prostorem, jak jsi chtěl.
Vidíš?
V porovnání s taji cestování časem jsou skoky prostorem triviální.
Jedno je jako sklouznutí po ledě,
druhé se podobá skoku do hlubin ledové vody poslepu
a návratu na hladinu v podobě žaludu.
To nechápu.
A proto nejsi připraven.
Já se nebojím.
O strach tu nejde.
Možné dopady na tvé tělo nebo i mysl jsou příliš nepředvídatelné.
A teď už ti zakazuji o tom dál mluvit.
Číslo Pět!
Nepovolil jsem ti odejít!
Vrať se!
Ale prd, že nejsem připravenej.
Vanyo!
Bene!
Tati!
Je tu někdo?
No tak!
Sakra.
Živil jsem se zbytkama.
Konzervy, švábi,
cokoliv jsem našel.
Slyšelas někdy, že Twinkies mají neomezenou trvanlivost?
Tak to jsou kecy.
- Neumím si to představit. - Pro přežití uděláš vše.
Nebo umřeš.
Přizpůsobili jsme se. Ať na nás svět hodil cokoliv, překonali jsme to.
My?
Nemáš tam něco silnějšího?
Máš mě za blázna.
Ne, jenom...
je to fakt síla.
Čemu přesně nerozumíš?
Proč ses prostě nevrátil v čase?
No teda, proč mě to nenapadlo?
Skok časem je loterie. Na ten návrat žaludu z ledu už nedošlo.
Myslíš, že jsem nezkusil vše, abych se vrátil k rodině?
Když jsi tam zestárnul, v tý apokalypse,
proč pořád vypadáš jako děcko?
To už jsem říkal.
Musel jsem to špatně spočítat.
No, táta vždycky říkal, že cestování časem ti může zamotat hlavu.
Možná je to v tom?
Byla to chyba.
Jsi moc mladá.
- Moc naivní, abys to pochopila. - Pětko, počkej.
Hodně dlouho jsem tě neviděla a nechci o tebe zase přijít.
To je celý.
Víš co, už je pozdě a já ráno učím.
Potřebuju se vyspat a ty určitě taky.
Můžeš tady.
Ještě si promluvíme ráno, jo? Slibuju.
Dobrou.
Rezervace na jména Hazel a Cha-Cha.
Tady máte.
Pokoj 225.
A co ten druhý?
Rezervace je jen na jeden.
Zatraceně. Mám těch jejich úspor dost.
- Řekněte, že tam jsou dvě postele. - Ano, paní.
Fakt bytelný.
A jak dlouho u nás zůstanete?
Jen jednu noc. Měli bychom tu mít balíček.
Tak jo.
Dobrou noc.
Tak dělej, řekni to.
- Co? - Nemusíš to v sobě dusit.
Začne tě pálit žáha a pak budeš kafrat i o tom.
Smrdí to tu jak kočičí chcanky.
Nejdřív nám snížili denní diety, pak zubní péči.
Teď už ani nemáme vlastní pokoj.
Kdy to skončí?
Až půjdeme do důchodu.
Nebo umřeme.
Co přijde dřív.
Ale aspoň netrčíme někde v kanclu.
Hergot, bolí mě ruka. Nemohli z toho udělat třeba batoh?
Co to děláš?
Během šichty ho stejně nepoužijeme.
To je proti pravidlům. Musíme ho mít neustále u sebe.
To vymyslel nějakej byrokrat. Nikdy se s tím nemusel vláčet.
Ty pravidla si můžou strčit do řiti.
Ať si to zkusí chvíli tahat.
Po nikom z našich jsem ještě nešla.
Říkali, co se stalo s prvníma?
Zlikvidováni.
Blbý místní síly.
Dostaneš, za co si zaplatíš.
Dobře, tak kde ho máme?
Zavolej na centrálu. Potřebujeme ještě dvě jednotky.
Zrovna tam jdu.
Tak tohle se vidí tak jednou za uherskej rok.
Na tom něco bude.
Na každou oběť použili stejnou zbraň.
Všechny náboje jsou ráže .223.
Víš, co si myslím?
Ti blbci se asi postříleli sami.
A ubodali.
Jednoho do krku,
jednoho do oka
a tenhle má zlomenej vaz.
Byla to rychlá práce.
Rozhodně to byli profíci. Blbci, ale profíci.
Máme svědky?
Ano.
Jednu ženu.
- Stalo se to při její směně. - Tak to je smůla.
Madam.
Jsem agentka Patchová.
Zdravím. Agnes Rofaová.
Nebo jste chtěla jen příjmení?
Budu ráda za oboje.
Viděla jste, co se tu stalo?
Moc ne.
Tak od začátku.
No, moc práce jsem neměla. Byl klid.
Poslední dva zákazníci byli
starší chlap a jeho syn.
Ten chlap si dal kobli... Ne, to ne.
Dal si éclair.
A ten kluk kafe.
Šla jsem dozadu
pro drobné na rozměnění.
Pak jsem slyšela nastartovat auto.
Odjeli.
Slyšela jsem výstřely.
A když jsem se vrátila,
všichni byli...
Víte...
Byl tady ještě někdo?
Myslím, že ne.
Nechci být nezdvořilá, protože jste fakt milá, ale...
musím to všechno říkat znovu?
Znovu?
Už jsem všechno řekla tomu druhému detektivovi.
Jakému druhému detektivovi?
Sakra.
Vydrž, já...
Nemáš co mluvit se svědkama, jasný?
Povím ti, jak to je, Udoro.
Tak mi neříkej.
Agentko Patchová. Shodli jsme se, že zůstanem kolegové.
Většinou jsme se moc neshodli.
Ale na něčem jo.
Doopravdy?
Tohle zabavuju.
Armádní přebytky. Dávají to skoro zadarmo.
I tohle.
V poho, je to levná cetka z eBay.
Tohle si nechat můžeš.
To se ti kdysi líbilo.
Teď už ne.
Mimochodem, sice to vypadá jako zpackaná loupež,
ale podle mě tu šlo o něco jinýho.
Ta servírka zmínila chlápka z Izmaelovy odtahovky.
Třeba něco viděl.
Nejsi policajt, Diego. Pamatuješ?
Jo.
- To vím. - Vážně?
Protože ses tu ukázal, jako bys sem patřil.
Ale už sem nepatříš.
Já tohle umím.
- Víš, že ti můžu pomoct. - Vím, že mám z tebe nervy.
Já od tebe pomoc nepotřebuju ani nechci.
Jasný?
Bože, ty mi dáváš.
Sakra.
Ahoj.
Čau.
Je to zvláštní. Poslední 4 roky jsem žil stejnou rutinu.
Když jsem teď zpátky, nějak nevím, co si počít.
Ten pocit znám.
Jistě se těšíš, až zas uvidíš Claire.
Netušila jsem, že mi někdo může tak moc chybět.
Ale než ji uvidím, musím pár věcí zařídit.
Moc bych si přála, abych tě Claire jednou mohla ukázat.
Mě?
No jasně.
- Proč by ne? - No, ví o mně Claire vůbec?
Co to povídáš? Jistě že o tobě ví.
Já vím, ale když jsi odešla, zdálo se,
že na tohle místo chceš úplně zapomenout.
Na tohle místo jo.
Ale ne na tebe.
Když byla Claire malá, četla jsem jí knížky o Měsíci.
Říkala jsem jí, že tam její strejda žije.
A že nás chrání před nebezpečím.
Vážně?
Byl jsi její vlastní superhrdina.
I po takový době by tě určitě moc ráda viděla.
Ztratil se tátův monokl.
Na to nemůžu jen tak zapomenout.
Táta umřel, protože už mu nevydrželo srdce.
Nedělej si z jeho smrti další misi.
Ty to vidíš takhle?
Podle mě existuje důvod, proč jsi neodešel.
- Ne, ne... - Klausi!
- Prosím... - Klausi...
Klausi...
Proč, Klausi?
Klausi, pomoz mi!
Víš, že mluvíš ze spaní?
Vzdej to, drogy ti došly.
Zavři kušnu, Bene.
Řekl láskyplně.
Mám takovej šílenej nápad.
Co kdybys den začal
se sklenicí pomerančovýho džusu nebo vajíčkama?
Vajíčka se vykouřit nedají.
Něco z toho musí být pozlacený, ne?
Kristova noho!
Pogo.
Omlouvám se, pane Klausi.
Mám na vás dotaz.
Ztratilo se několik věcí z otcovy pracovny.
Hlavně jedna zdobená krabička vykládaná perletí.
Vážně?
Nepovídej.
Netušíte, kam se mohla podít?
VČERA
No tak!
ZASTAVÁRNA
Ne, ne.
To netuším.
- Promiň. - Lháři.
- Zhebni. - Podpásovka.
- Sklapni! - No dovolte?
Ne, nemyslel jsem tebe...
Já jen, že je toho teď na mě fakt hodně.
Tolik vzpomínek.
Na ty dobrý časy.
No, teda ne moc dobrý.
Spíš strašný, hrozný a depresivní časy.
Obsah té krabičky má nevyčíslitelnou hodnotu.
Kdyby se nějak dostala zpět do pracovny,
ten, kdo ji vzal, by byl zbaven viny i následků.
To je teda klikař.
Vskutku.
Pětko?
Sakra.
Co potřebuješ?
Chci zjistit, komu to patří.
Kde jsi to vzal?
Co je vám po tom?
Našel jsem to. Na hřišti.
Muselo prostě...
vypadnout.
Chtěl bych ho vrátit majiteli.
Takový pozorný mladík.
Najděte mi to jméno, jo?
Je mi líto, ale záznamy o pacientech jsou důvěrné.
- To znamená... - Já vím, co to znamená.
Ale můžu pro tebe udělat to, že si to oko vezmu a vrátím ho majiteli.
Určitě bude moc vděčný nebo vděčná...
Toho oka se nedotknete.
Poslouchej, mladíku...
Ne, ty poslouchej, debile.
Dost jsem se nadřel.
Zažil jsem věci, co by tvůj mozeček ani nepobral.
Tak mi řekni, co potřebuju vědět,
a já zase půjdu.
A jestli mi ještě jednou řekneš mladíku,
tak tvojí hlavou prorazím tu zeď.
Panečku.
Zavolej ostrahu.
Mám zprávu z balistiky. Kulky se shodují se zbraněmi.
- Všichni proti všem. - Budu citovat jednu moudrou ženu:
„Ti blbci se postříleli sami.“
Taky jsme ty ctihodné pány identifikovali. Nakonec tak ctihodní nebyli.
- Měli záznamy? - Všichni. Ublížení na zdraví,
pár jich vyhodili z armády. Samý vznětlivý povahy.
Tak to bychom měli.
Ještě je tu jedna věc.
Pamatuješ toho, co ho bodli do krku?
Jo, někdo z nich ho bodnul. O co jde?
Otisky na noži k nim nesedí.
Ale to není všechno.
Seděly k odloženýmu případu někdy z roku, a teď se podrž,
1938.
Ať to udělají znova.
Dořešíme to později.
Sundej mu pouta.
Díky, Rodriguezi.
- Tak co, mluvila jsi s tím z odtahovky? - Sklapni a dobře poslouchej.
Ještě jednou se mi budeš plíst do vyšetřování,
když jenom dýchneš na mýho svědka
nebo se dotkneš důkazu,
obviním tě z maření spravedlnosti.
Půjdeš do basy.
Je to jasný?
Sakra.
Musíš se uklidnit, Udoro.
- Ta byrokracie... - Neříkej mi tak.
Hele, já tě znám.
Ráda hraješ podle pravidel, ale hlavně ráda posíláš padouchy za mříže.
Tak co kdybys na jednu noc sundala odznak
a šla se mnou do ulic?
Bez těhle nesmyslů.
Jo, to zní fakt zábavně.
Ale když tě vyhodili z policejní akademie, asi ti pár věcí uniklo, tak poslouchej.
Díky těmhle nesmyslům můžeš někoho usvědčit u soudu.
Co tam venku děláš ty, je jen fantazírování.
Moc ráda bych si hrála na zloděje a policajty a nosila masku,
ale víš co?
Už nejsme ve školce.
Tohle je pro dospělý.
Ty furt chceš dokázat, že když jste jako malí běhali v těch blbých uniformách,
nebylo to zbytečný.
Jo.
Já tě taky znám, Diego.
A teď běž, než si to rozmyslím.
Jo.
Od sebe.
Hýbej se.
Promiňte.
Chceš si zaboxovat? Mohl by ses mi hodit.
Ne, potřeboval bych něco vědět o chlapovi, co sem chodí.
Diego Hargreeves.
Když ho uvidíš, řekni mu, že stačí málo a má padáka.
On tu pracuje?
Vytírá tady podlahy výměnou za tu místnost vzadu.
Tak jo. Díky.
Popřemýšlej o boxu.
Postavu na to máš.
KOTELNA
Pětko?
Jsi nahoře?
Pětko?
Díky bohu.
Hrozně jsem se o tebe bála.
Promiň, že jsem se nerozloučil.
Ne, to já bych se měla omlouvat.
Nebrala jsem tě dost vážně.
Asi jsem nevěděla, co si s tím počít.
A ani teď to nevím, abych pravdu řekla.
Možná to byla správná reakce.
Možná to fakt nebylo skutečný. Připadalo mi to tak.
Ale jak jsi říkala, varoval mě, že cestování časem může zamotat hlavu.
Možná nejsem ta pravá, s kým bys měl mluvit.
K někomu jsem chodila.
K terapeutce. Můžu ti dát kontakt.
Díky, ale...
Asi si jen trochu odpočinu.
Už dlouho jsem se pořádně neprospal.
Dobře.
To je tak...
dojemný. Ty řeči o rodině, taťkovi a čase. No páni.
Sklapni, vždyť tě uslyší.
Jsem naměkko.
Měl ses oblíknout slušně.
Tohle je můj nejlepší ohoz.
Prošmejdíme tátovu skříň.
- No jo. Hlavně když zaplatíš. - Až bude hotovo.
Fajn. Ale abychom si ujasnili detaily,
mám tam s tebou jít a předstírat, že jsem tvůj tatík, jo?
Jo, tak nějak.
Jakou máme historku?
Cože? O čem to mluvíš?
No, byl jsem fakt mladej, když ses narodil? 16 let, mladej...
- a na špatný cestě? - Jasně.
Tvoje matka, ta coura.
Ať byla kdokoliv. Potkali jsme se...
na diskotéce.
Jo? To si zapamatuj.
Bože, ten sex byl fakt úžasnej.
Fakt znepokojivý pohled do tvýho rádobymozku.
Abys nedostal zaracha.
Zdar, Syde. Tady Johnny.
Hele, máme tu spoustu aut na odtah.
Na Empire Avenue. Je to fakt bordel.
Spousta zatčenejch, auta všude kolem.
Musíš říct, jak jsi udělal to v Londýně v šestašedesátým.
Krásná práce, vážně.
Přísahám Bohu, že netuším, o čem to mluvíte.
Já jen dělám v odtahovce.
Nikdy jsem v Londýně nebyl.
S tuňákem? Vynikající. Dáš si půlku?
Nechci, díky.
Já radši bez majolky.
Čekal bys, že Číslo Pět bude fňukna?
Co jsem slyšel, tak ne.
Podle mě to sedí.
Podoba tam je, to jo.
Ale vzdálenost očí je jiná,
brada není úplně stejná. A tady je ďolíček.
Jo, je tam ďolíček.
Nejsem ten, koho hledáte.
Ticho.
V tý cukrárně byl sám, ne?
Syde, byl v tý cukrárně s tebou ještě někdo?
Nevím. Jen servírka a nějakej kluk.
Nějakej kluk? Rozveď to.
Já nevím. Byl divnej.
Tohle není kvíz, dědku. Jak divnej?
Říkal něco o tom, že tam chodil zamlada.
Myslíš na to samý, co já?
Italská večeře?
Soustřeď se. Mluvím o tom děcku.
- Co s ním? - Cestování časem je šílený.
Zvlášť bez kufříku.
Co když je Číslo Pět ten kluk?
Zní to dost šíleně.
Vidíte, říkal jsem, že to nejsem já.
O čem jste ještě mluvili?
To je asi všechno.
Počkat...
Co to děláte?
Nahazuju ti paměť.
Pamatuju si jen, že chtěl adresu nějakýho obchoďáku.
To je celý, přísahám.
Obchoďáku? Rozveď to.
Ale já už pojedu na letiště. Není to tak zlý, když jednou vynechám.
Patricku, můj táta měl pohřeb.
To by soud určitě bral jako polehčující okolnost.
Je tam Claire?
Ano, ráda bych pozdravila svou dcerku, jestli ti to nevadí.
Ne.
Patricku!
Neza...
Jsi v pořádku?
Jo.
Tvýho bývalýho manžela jsem nikdy neviděla,
ale zní jako vůl.
I tak se to dá říct.
Víš co?
- Tady ti asi bude líp. - Ne, líp mi asi bude s mou dcerou.
Jasně.
Promiň, já...
Bez urážky, ale kdybych chtěla poradit, nebylo by to od tebe.
Co to má znamenat?
Nemáš dítě.
- Nikdy jsi ani nezažila vztah. - To není pravda.
Víš, jaký to je, někoho tolik milovat?
Jako že když jsi bez ní, nemůžeš dýchat?
Jako že bys umřela, a tím myslím fakt...
umřela,
abys věděla, že jí nic nechybí.
Ty se od všech a všeho izoluješ. Vždycky to tak bylo.
K tomu mě přiměl táta.
Přiměl tě i k tomu, abys o nás napsala tu knihu?
Teď už jsi dospělá, Vanyo.
Svoje problémy už teď na nikoho házet nemůžeš.
Jak už jsem řekl vašemu synovi,
veškeré informace o námi vyráběných protézách jsou důvěrné.
Bez svolení klienta vám prostě nemohu pomoci.
Svolení nemůžeme získat, když nám nedáte jméno.
To není můj problém.
Je mi líto. Nic víc pro vás nemůžu udělat.
A co moje svolení?
Co prosím?
Kdo vám dal povolení,
abyste vztáhl ruce
na mého syna?
- Cože? - Slyšíte dobře.
- Já se vašeho syna nedotkl. - Vážně?
Tak jak přišel k tomu opuchlýmu rtu?
Nemá opuchlý ret.
Chci to jméno. Hned.
Jste blázen.
Netušíte, jak moc.
Mír na Zemi. Jak milý.
Bože, to bolelo.
Zavolám ochran...
Co to děláte?
V kanceláři pana šéfa došlo k napadení.
Potřebujeme hned ochranku. Schnell.
Teď se stane tohle, Grante.
Jsem Lance.
Asi za 60 vteřin těma dveřma přiběhnou dva hlídači,
uvidí tady spoustu krve a budou si říkat,
co se tu asi sakra stalo? A my jim povíme, že ty...
jsi z nás vymlátil duši.
V base si povedeš skvěle. Věř mi, já tam byl.
Takový masíčko jako ty, panebože.
Budou si tě posílat jako...
No, zvládneš to skvěle, to je celý.
Bože, ty jsi fakt zvrácenej parchant.
Děkuju.
- To je divné. - Co?
To oko si ještě žádný klient nekoupil.
Cože? Co to má znamenat?
Podle našich záznamů oko s tím sériovým číslem...
To musí být chyba.
Ještě ho ani nevyrobili.
Kde jsi to oko vzal?
Tak to není dobrý.
Ale já dobrej byl, ne?
A co moje svolení, ty sráči?
Klausi, na tom nesejde.
Cože? Proč je to oko vůbec tak důležitý?
V příštích sedmi dnech někdo přijde o oko.
A ten člověk způsobí konec života, jak ho známe.
No jo, dáš mi teď těch 20 babek?
Tvých 20 babek?
Jo, mých 20 babek.
Blíží se apokalypsa a tebe zajímá jen to, jak se sjedeš?
No, taky mám dost hlad.
Kručí mí v bříšku.
Jsi k ničemu.
- Všichni jste k ničemu. - Ale no tak, dej si pohov, starouši.
Hele, zrovna mi došlo, proč jsi tak strašně upjatej.
Určitě jsi úplně strašně nadrženej!
Celý ty roky jsi byl úplně sám.
To ti musí zamotat hlavu, ta samota.
Já jsem sám nebyl.
Tak povídej.
Jmenovala se Dolores.
Byli jsme spolu přes 30 let.
Třicet let?
Páni!
Já s někým byl nejdýl...
tak tři týdny?
A to jen proto, že už mě nebavilo hledat nocleh.
Ale dělal fakt úžasný ossobuco. Bylo to...
Pětko?
Nezastavuj. Jeď dál.
Hej!
Co moje prachy?
Není tady, paní Kowalskiová.
Pan Fousek tady není.
Co si přejete?
Já jsem Leonard.
Jsem objednaný.
Já zapomněla. Moc se omlouvám.
Přísahám, Panu Fouskovi jsem nic neudělal.
Promiňte, to moje sousedka, paní Kowalskiová.
Má kočku, co se pořád ztrácí. Myslí si, že o ní vím. Ale nevím.
Už je starší.
A já už bych měla mlčet.
Moc se omlouvám. Pojďte dál.
Asi vypadám jinak
než většina vašich žáků.
Jo, klidně si to...
Jo, asi tak o dvacet let.
V té reklamě o věkovém limitu nic nebylo.
Ne, jistě že ne.
Většina mých žáku jsou děti.
Zamlada se hudba učí snáz.
Víte, je to jako s jazyky.
Ich verstehe!
To je německy.
Znamená to „rozumím“.
Na střední jsem ji měl tři roky.
A nic víc si nepamatuju.
Budeme tady.
Můžete...
Já si jen... Promiňte.
- To nic. - Jen si tu udělám pořádek.
- Jdete do toho po hlavě. - Jo.
Ne, housle si vezmu já.
A začneme od základů.
- Zdar, Diego. - Čau, Nigele.
Ahoj, Diego.
Dobrý?
Co to...
- Poznal jsem tě po čichu. - Co děláš?
- Mohls mě zabít. - Kdybych to chtěl, bylo by po tobě.
Máš to tu hezký.
Mně se tu líbí.
Proč jsi to neřekl?
Jako co?
Že když táta umřel, měl jsi zápas.
Zeptal jsem se těch chlapů.
Nemám ti co dokazovat svoji nevinu.
Ani nikomu jinýmu z rodiny.
Jo, máš pravdu.
- Myslel jsem... - Jasně.
Vím, co sis myslel.
A teď...
ti přeju pěknej den,
brácho.
Tak jo.
Jde vám to.
Asi mám dobrou učitelku.
Tak to nevím.
Má další žačka by mi asi mohla říkat, co dělám špatně.
Je to tak trochu malý génius.
To se můžete uklidnit.
Já v ničem geniální nejsem.
Tak to jsme dva.
Tak se uvidíme za týden?
Cvičte úchop smyčce.
A možná si taky kupte housle.
Buďte upřímná.
Přijde vám to divné?
Že se chci naučit hrát tak pozdě?
Ne.
Monet s malováním pořádně začal až někdy ve 40.
A nevedl si špatně.
Pokud máte rád hudbu, tak jste tu správně.
Řekl bych, že spíš než mě popisujete mého tátu.
Ten hudbu miloval.
Vlastně proto tu jsem.
Nedávno zemřel.
- To mě mrzí. - Ne, to nic.
Měli jsme složitý vztah.
Moc jsme se nechápali, víte?
Ale on housle miloval, což pro mě moc nebylo.
Asi jsem přišel,
abych ho líp pochopil.
Jestli to dává smysl.
Rodina.
Není to s ní jednoduché, že?
Promiňte, že jsem tak zvážněl.
- Já vím, je to hloupost. - Ne.
Hloupé je to nevědět.
Věřte mi, že to chápu.
No,
tak děkuju.
Tak za týden.
Jo.
Já dělám se dřevem.
Mám krámek v Bricktownu.
Stavte se někdy.
Ať si ho prohlédnete.
Já tenhle týden nemůžu.
To nic. Chápu.
Někdy jindy.
Tak za týden.
Nashle.
Slečno Allison.
Hledal jsem vás.
Jak jsi...
věděl, že jsem tady?
Nebylo to těžké.
Vždycky jste sem chodila, když jste byla smutná.
Kdo ti řekl, že jsem...
Luther.
Ve skutečnosti to byla slečna Vanya.
Zavolala, aby se ujistila, že jste v pořádku.
Jo,
řekla jsem jí něco dost ošklivýho.
Jste sestry. Ví, že jste to tak nemyslela.
To pochybuju.
Nic o mně neví, což nevadí, protože já o ní vím taky prd.
Pozor na pusu.
Pardon.
Já jen...
že už je to dost dlouho, co jsme tu spolu bydleli.
Skoro 13 let.
Jak jsi to zvládl?
Tak dlouho sám v tom obrovským domě.
No, zvyknete si.
I když někdy
bychom neměli.
Pojďte se mnou. Něco vám chci ukázat.
Mohlo by vás to rozveselit.
A koukejte pořádně uhasit tu cigaretu.
Požár bychom si nepřáli.
Váš otec to přestal nahrávat už před lety.
Ale já si sem pořád ještě občas zajdu.
Když se mi po vás stýská.
Pogo, to je...
Většina rodin vzpomíná nad domácími videi.
My máme záběry bezpečnostních kamer.
Doufal jsem, že vám to udělá radost.
Udělalo.
Bože, podívej, jak jsme byli malí.
Luthere. Dej pokoj!
No tak, přestaň.
Já a Ben?
Tolik mi chybí.
A Vanya.
Proč jsme ji ignorovali?
Ani si nedovedu představit, že by se takhle někdo choval ke Claire.
Byla jste dítě, slečno Allison.
Jo.
Ale teď už nejsem.
A ona taky ne.
Pokud nemáte naspěch,
zbytek kazet je v tamté skříňce.
Až půjdete, nezapomeňte zamknout.
Začaly se tu ztrácet věci.
Tohle je moc důležité. Nesmíme o to přijít.
Panebože.
Tati.
KAŽDÉ ÚTERÝ SLEVA 10 % PRO SENIORY
Dolores.
Rád tě zase vidím.
Chyběla jsi mi.
Samozřejmě.
No...
posledních pár dnů to bylo náročné.
Ne!
Kurva, tihle dva!
Hned se vrátím.
Viděls to?
Říkalas, že je výjimečnej. Co teď?
Začni támhle. Já z druhý strany.
Sejdeme se uprostřed. Střílej na vše.
Bandáž na karpální tunel.
Super.
Sakra! No tak!
Máme ho.
Ten smrad se zas teleportoval.
Pojď, padáme.
Do prdele.
Kód 10-14 v obchodním domě Gimbel Brothers.
Došlo ke střelbě. Opakuji, došlo ke střelbě.
6045 Vanderbilt.
Tady jsi. Všude tě hledám.
Co tu děláš? Já myslel, žes odjela.
- Chtěla jsem, ale Pogo mi něco ukázal. - Poslyš.
- O tátově smrti jsem se mýlil. - Cože?
S Diegem jsem se spletl. Obvinit vlastního bratra, to je...
Já vím, chápu to.
Když jsem vás tu zas viděl...
Já bych nás měl sbližovat, a ne rozeštvávat.
Můžeš zmlknout?
- Cože? - O tátovi jsi měl pravdu.
Pojď, něco ti ukážu.
Pětko?
Co se ti sakra stalo?
Jsi v pořádku?
Můžeme ti pomoct?
Nemůžeš udělat nic.
Nikdo z vás nemůže nic udělat.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich