PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ZASTAVÁRNA
PŘED 5 LETY
Jmenuji se Vanya Hargreevesová a tohle je můj příběh.
Nikdy jsme nebyli skutečná rodina.
Byli jsme výtvorem našeho otce. Sdíleli jsme jméno, ale ne rodinná pouta.
(NE)OBYČEJNÁ
Nakonec, když zemřel náš bratr Ben, už jsme neměli nic společného.
Byli jsme jen cizinci pod jednou střechou.
Naším osudem byla samota,
touha po pozornosti,
rány na duši z naší výchovy...
Panebože.
To fakt napsala?
Nemůžu tomu uvěřit...
...a strašilo nás, jak to mohlo být jinak.
Všichni jsme toužili po lásce muže, který milovat neuměl.
Můj otec nikdy nevynechal příležitost připomenout mi, že jsem obyčejná.
To se malému děvčeti poslouchá těžko.
Když vás vychovají s tím, že nejste ničím výjimeční,
a porovnávají vás s neobyčejnými,
co máte dělat, pokud takoví nejste?
Sakra, sakra.
DNES
Sakra.
Omlouvám se, že jdu pozdě.
Ani jsem si nevšiml.
Tak od začátku.
Pusť to znovu.
Pouštíme si to furt dokola.
Je to pořád stejný.
Co to dělá?
Ten čaj?
Ona ho otrávila?
To nevím.
Kde jsi to našla?
Dívala jsem se na starý videa z dětství
a tahle kazeta se tam válela.
Táta asi začal zase používat bezpečnostní systém.
Byl čím dál víc paranoidní.
Myslel, že po něm někdo jde.
No...
asi měl teda pravdu.
Ale máma?
Ta přece nedokáže...
Nebo jo?
Mami?
Potřebujeme se tě zeptat na ten večer, co táta umřel.
Pamatuješ si něco?
Jistě, západ slunce byl v 19:33.
Měsíc dorůstal do první čtvrtě, k večeři byla slepice...
Ne. Později večer.
U něho v ložnici.
Šla jsi tam za ním?
Na to si nevzpomínám.
Bylas někdy...
na tátu třeba naštvaná?
Váš otec byl dobrý člověk.
Byl hodný.
Choval se ke mně moc hezky.
Ano, ale když jsme odešli, muselo to být těžké.
Některé dny byly...
S vámi jsem tehdy měla tolik práce a pak...
Co?
Co jsi chtěla říct?
Vajíčka jsou hotová.
Snídaně je nejdůležitější jídlo dne.
A teď si dejte.
Oba.
Fakt ještě nechápeš, jak se pracuje s důkazy?
Když na to sáhneš, nemůžu to použít.
Ušetřím ti čas s balistikou.
Tyhle náboje se nedělají už od roku...
1963. Divný, já vím.
Našli jsme je i včera u jedný vraždy.
V Izmaelově odtahovce.
- Ten řidič? - Visel ze stropu.
Asi něco přece jen věděl.
Škoda, že ti nikdo neřekl, ať ho proklepneš.
Za posledních 24 hodin
jsem řešila útoky na třech různých místech.
Ať jde o cokoliv a dělá to kdokoliv,
nepolevuje.
Takže jestli ti na tom fakt záleží a máš nějaký nápady,
jsem jedno ucho.
To jeho děcko v tý cukrárně?
Několik jednotek sleduje jeho rodinu, kdyby po něm šli.
Musí tady mít záznamy z kamer.
Záznamy nejsou.
První jednotka viděla, jak odsud utíkají dva střelci,
co na sobě prý měli
podivný dětský masky.
Tohle město fakt jde do hajzlu, co?
Říká chlápek v elasťácích?
To nejsou elasťáky, ale kůže.
Dřív se ti to líbilo, jestli si vzpomínám.
Bože, vymaž si to z paměti.
Mám to v ní vyrytý, Udoro.
A končíme.
Běž si vyplňovat lejstra, já ty zvířata zatím dostanu.
A agentko,
záleží mi na tom.
Furt nemůžu pochopit, že vy dva jste...
Už ani slovo, Beemane.
Ani slovo, sakra.
Helen.
Dneska jsi byla skvělá.
Vážně skvělá.
Díky.
Ty rychlé pasáže u Stravinského.
Učím se to celé týdny a u tebe...
To vypadá jednoduše?
Jak že se jmenuješ?
- Vanya. - Vanya.
A kolik let už hraješ třetí housle?
Od určité chvíle už nejde o to, jak moc cvičíš.
Jde o to, jestli jsi výjimečná.
A možná, že prostě...
nejsi.
Můžeš tomu věnovat těch 10 000 hodin,
nebo si můžeš najít něco, pro co budeš opravdu žít,
a přestaneš se mořit se Stravinským jako malá vyděšená holka.
Promysli si to.
...v kempu pro obytňáky, ale může tam být generátor,
nádrž na odpad, prostě všechno.
To všechno bych použil i v normálním domě.
Nechápu, jak na to můžeš čumět.
Nepřijde ti zajímavý, jak žijou obyčejný lidi?
Strašně řeší skříňky v kuchyni,
jako by osud vesmíru závisel na tom, jestli vyberou azurově modrou,
nebo chřestově zelenou.
A co tím chceš říct?
Že ve všednosti je občas krása, víš?
Tak je tohle nejhezčí pokoj všech dob.
Sedmiprocentní srážka z platu za zdržení.
Další srážky každých 24 hodin, dokud úkol nebude splněn.
To je teda fakt...
Jen jeden blbej den.
Ať si jednou taky zkusí vylízt od stolu a zašpinit si ruce.
Blbý líný parchanti.
Už jsi skončil?
Jo.
Tak pojď, ať toho malýho sráče odděláme.
Sakra, kde to je?
Co takhle si zajít do kina?
- Nebo k oceánu? - Sklapni!
Snažím se najít tu strašně cennou blbost z tý supercenný krabice,
aby mi dal Pogo sakra pokoj!
Zeptal bych se, co provádíš, Klausi, ale pak mi došlo,
že je mi to fuk.
Čau.
Z baráku se dá dostat i snazším způsobem.
Tenhle znamenal nejmíň mluvení.
Jsem si myslel.
Hele a nepotřebuješ dneska zase společnost?
Mohl bych si
udělat místo v diáři.
Vypadá to, že máš fofr.
Tohle? Kdepak. To můžu udělat kdykoliv.
Jenom...
jsem tu něco založil, to je celý.
Už to mám. Díky bohu!
Lahůdka.
Prachy na drogy už ode mě neuvidíš.
No tak.
Nevíš...
Třeba chci jen pobejt s bráchou.
S tebou ne.
Mi hermano!
Mám tě rád!
I když ty sám se mít rád nedokážeš.
INSTALATÉRSTVÍ
Promiň, žes tam byla tak dlouho.
Ne, nejsem opilej.
Pracuju.
Jo, jde o to oko.
Tady ho vyrobili.
Nebo spíš vyrobí.
Jen musíme počkat.
Nelíbí se mi to o nic víc než tobě, ale ona něco tají.
Tají? Mně přišla jen zmatená.
Vidělas záznam.
- Grace věděla, co dělá. - Grace?
Ještě ráno byla máma.
Je to stroj, Allison.
Co nám četl a uklízel po nás a vodil nás do postele.
A my ji tu pak nechali. Samotnou.
V tomhle baráku na 13 let.
Není divu, že se pomátla.
Být odloučený od svých dětí?
Hele, co se stalo s Claire?
A s Patrickem?
Neřekla jsi mi to.
Jo, nechci o tom mluvit.
Když jsme byli děti,
- sedávali jsme tu a říkali jsme si vše. - Jo. A pak jsme vyrostli.
S Patrickem se to hodně zhoršilo.
Soud mi nařídil povinnou terapii, než budu moct navštěvovat Claire.
Kvůli čemu?
Použilas na ni svou schopnost.
Občas měla takový neskutečný záchvaty.
Ať jsem řekla cokoliv, nechtěla přestat.
Tehdy jí byly tři a já vím, že to je v tom věku normální.
Tak jsem si řekla, že to udělám jen jednou.
Jenže to nebylo jen jednou.
Říkala jsem si, že každý rodič s mou schopností by udělal to samý.
Že to není špatná věc.
Jen jsem měla výhodu.
Už od mala jsem to používala, abych dostala, co jsem chtěla.
S tátou, s mojí kariérou.
Teď vím, že nic v mým životě nebylo skutečný.
Takže začínám znovu.
Jen jsem nečekala, že to bude tak těžký.
Časem to bude snazší.
Některý věci chtějí čas.
Jo.
A některý už se nespraví nikdy.
Ještě hledáte Pana Fouska?
Skončila mi zkouška a byla jsem tu poblíž, tak jsem si řekla...
Že přijdete až do Bricktownu?
No, tak když už jste tady,
tak to pojďte dál.
To je krása.
Děkuju.
Restaurování starožitností.
To je moje živobytí.
Ale pohrávám si i s jinými věcmi.
S čím třeba?
No nevím.
Trochu se stydím.
Tak pojďte.
To všechno jste dělal vy?
Zamlada pro mě byla fantazie únikem.
A evidentně jsem z toho nevyrostl.
Ne, je to úžasné.
Kterou máte nejradši?
Baletka je asi moje nejlepší.
Nebo možná ta kachna.
Nebo ta druhá kachna.
Nebo ta třetí kachna.
Ale jednu bych vám chtěl ukázat.
Je to...
No, možná jsem včera ponocoval, když jsem to vyráběl.
Páni.
Je to krása.
Děkuju.
Vezměte si ji.
To ne, já...
Trvám na tom. Prosím.
Dělal jsem to pro vás.
Inspirovala jste mě.
To je šílený.
Známe se dva dny a už mi přijde, že mě znáš líp než rodina.
Hele.
Tohle možná bude trochu nevhodný,
když jsem tvůj zranitelný, mladý student,
ale...
nechtěla bys se mnou dnes zajít na večeři?
Nemusíš, jestli nechceš.
- Jo. - Moc brzo.
- Ne, já... - Já vím, ale...
To bych ráda.
Jo?
Allison?
Ahoj.
Leonarde, to je moje sestra Allison.
Počkat, já vás znám.
Byla jste v tom filmu. Ta právnička.
- Ta drsná na vozíčku, ne? - Jo.
Jo, to jsem byla já.
Neřeklas mi, že tvá sestra je hvězda.
Páni.
Taky jste byla v té Umbrelle, že jo?
Ale ty ne, nebo jo?
Ne, já v rodině byla něco jako pátý člen Beatles.
Já Beatles stejně nikdy neměl moc rád.
Mám radši Stones.
Nerada vás ruším, ale mohla bys se mnou k nám?
Máme rodinnou schůzku.
A vy mě tam chcete?
Jasně.
Jde o mámu.
Moc se omlouvám.
To nemusíš.
Na večeři zajdeme jindy.
- Ahoj. - Díky.
Kdo to byl?
Je to...
jen kamarád.
Kamarád?
Tak to není...
Možná se jen snažím, abych se od všech a všeho neizolovala.
Omlouvám se.
To jsem ti neměla říkat.
Měla jsem vztek na Patricka a vylila jsem si ho na tobě.
Moc mě to mrzí.
No...
Být sestra mi moc nejde.
Toho jsem si nevšimla.
Auvajs.
- Tak mi řekni, jak ti je doopravdy. - Možná řeknu.
Tak jo.
Ne!
Pětko.
Pětko!
Hej, Pětko.
Ne!
Pětko!
Co tady...
Panebože...
Jsi v pořádku?
Neměl bys tu...
Jak jsi mě našel?
Můžete nám dopřát trochu soukromí? Fakt si moc rozumíme.
Padej! Nemůžeš tu být!
Mám tu práci.
Daří se ti hledání toho jednoočka?
- O čem to mluví? - Není to fuk? Je to Klaus.
Co chceš, Luthere?
Vypadá to, že Grace má prsty v tátově smrti.
Musíš se vrátit do akademie. Je to důležitý.
Ty vůbec netušíš, co je důležitý.
Hele,
říkal jsem vám někdy, jak jsem si depiloval zadek čokoládovým pudinkem?
Strašně to bolelo.
Co tu ještě děláš?
Cože? Copak potřebuju důvod, abych byl chvilku s rodinou?
My se tu chceme bavit vážně.
Takže podle tebe nedokážu být vážnej?
- Luther má pravdu. Padej. - Cože?
No jo!
- Co máš sakra za lubem? - To nepochopíš, věř mi.
Zkus to. Pokud vím, pořád jsem ještě vůdce týhle rodiny.
A pokud já vím, tak jsem o 28 let starší než ty.
Víš, co máš za problém?
- Doufám, že mi to povíš. - Myslíš, že jsi lepší než my.
Vždycky sis to myslel.
Už když jsme byli děti.
Ale pravdou je, že jsi na tom stejně blbě jako my.
Máš jenom nás.
A ty to víš.
Já si nemyslím,
že jsem lepší, Číslo Jedna.
Já to vím.
Dokázal jsem nepředstavitelný věci, co bys ani nepochopil.
Jasně.
Jen abych se vrátil a zachránil vás.
Hej! Koukej stát!
Čus, srabi!
Hej, vrať se!
Z cesty, debile!
Začínám pochybovat, jestli to bylo nejmoudřejší rozhodnutí.
Vy koblihy fakt milujete, že jo?
Je na tomhle světě něco lepšího?
To asi ne.
Ale mně se v tom asi nedá moc věřit, když je každý den celý den dělám.
Každý den, celý den.
Rozveďte to.
No...
Chodím sem ještě před východem slunce.
Odměřím přísady,
pěkně pomalu rozmíchám těsto
a nacpu to do lisu.
Do lisu?
Jo.
Díky němu mají tvar koblihy.
Ale to tajemství je v tom,
že je před smažením nechávám půl hodinky kynout.
Proto jsou pak tak lehké a nadýchané.
A co že vy jste tak nadýchaná?
Asi holt jsme to, co jíme.
Mohl bych ochutnat s malinovým džemem?
Jistě.
Tajemství je v tom džemu.
Agnes.
Krásné jméno.
Děkuju.
Znamená to „ryzí“.
No jistě.
Takže...
mohla byste nám říct něco o té noci, kdy se tu střílelo?
No, už jsem to všechno řekla policii.
Dokonce dvakrát.
Pamatujete si na toho kluka?
Popravdě jsem si ho moc nevšímala.
S tátou seděli přímo tam.
To zcela rozhodně nebyl jeho táta.
Jen máme obavu o jeho...
bezpečnost. Svět je nebezpečný, tak aby se mu nic nestalo.
Vy jste od policie?
Najala nás jeho rodina, abychom to prošetřili.
Kdybyste nám mohla poradit, ocenili bychom to. Já bych to...
moc ocenil.
Moc ráda bych vám pomohla, ale nic o tom nevím.
I když vlastně jedna věc by tu byla.
Měl tetování.
Na zápěstí.
Jak někdo může nechat dítě, aby šlo na tetování?
Neuvěřitelné.
Mohla byste nám to nakreslit?
Jistě. Jo...
Bylo tam kolečko...
A pak... jo.
Fakt myslíš, že by mu máma ublížila?
Dlouho jsi nebyla doma, Vanyo.
Možná už Grace neznáš.
Kdyby ho otrávila, bylo by to ve zprávě koronera.
Nepotřebuju zprávu, když to vidím na vlastní oči.
Možná ti ta slabá gravitace ve vesmíru pokazila zrak.
Podívej se pořádně.
Táta má svůj monokl. Máma si stoupne.
- Monokl je pryč. - No jo.
Nedávala mu jed. Jen brala ten monokl.
Aby ho vyčistila.
A kde teda je?
Prohledal jsem celý dům včetně jejích věcí. Ona ho nemá.
Protože jsem jí ho vzal.
Po pohřbu.
Celou tu dobu jsi ho měl?
- Zatraceně! - Dej mi ho.
Je pryč.
Cože?
Věděl jsem, že když ho najdeš u mámy,
přeskočí ti.
Přesně jako teď.
- Diego, ty parchante. - Uklidněte se.
Já vím, že táta nebyl zrovna sdílný člověk.
Ale pamatuju si, že říkal jednu věc.
Mámu navrhl jako pečovatelku, ale...
taky jako ochránkyni.
Co tím chceš říct?
Naprogramoval ji, aby při ohrožení života zakročila.
Jestli jí začíná selhávat hardware,
vypneme ji.
Tak bacha! Není jen nějakej vysavač, co můžeš hodit do skříně.
Ona cítí. Já to viděl!
Jen tam stála a koukala, jak táta umíral.
Souhlasím s Lutherem.
- Jaký překvapení. - Sklapni.
- Já... - Ona nehlasuje.
Chtěla jsem říct, že s tebou souhlasím.
Tak jo.
Tak teda hlasuje.
A co ty, smažko?
Co ty na to?
Takže najednou ode mě potřebujete pomoc?
Padej z tý dodávky, Klausi!
Vítej zpátky v dodávce.
Jaká dodávka?
Tak jak, Klausi?
Souhlasím s Diegem, protože k čertu s tebou!
A kdyby tu byl Ben,
souhlasil by se mnou.
Ne, nesouhlasím.
- Takže tři. - Počkat.
- Proti dvěma. - Ještě to neplatí.
- Co? - Pětka tu není.
- Hlasovat musí všichni. To je fér. - Jo.
Měli bychom počkat.
Ahoj.
Jak dlouho jsi tu byla?
Vypadáte rozrušeně.
Upeču sušenky.
Říkáš si někdy...
jestli to všechno, co nám máma kdy říkala,
jestli to říkala ona, nebo táta?
O čem to mluvíš?
Přece ji sestrojil.
A naprogramoval ji, aby byla naší mámou.
Občas, když se na ni podívám, vidím jeho.
Možná to tak bylo na začátku.
Ale ona se vyvinula.
Jak to víš?
Protože táta měl rád jen sebe.
Pozor.
Dělej, Luthere!
Jak má být Umbrella Academy efektivní zbraní proti zločinu,
když ani nevyrazíme včas na misi?
- Za tebou. - Rychle, děti!
Nemůžu najít svou masku.
Po poslední misi potřebovala trochu péče.
Díky, mami.
Jsi připravený?
Jo.
Kde mám nože?
Zní to nádherně, Vanyo.
Díky, mami.
Klausi!
Díky, matko.
Ti kluci.
Bene.
Zaseklo se to.
Hej, počkejte na mě.
Ani hn...
Ani hno...
Pamatuj, Diego. Jen si to slovo představ v duchu.
Ani h...
Ani hn...
Ani hnout.
Dokázal jsi to! Jsem na tebe moc hrdá!
Mami, musíme si promluvit.
Tak jo, ale jen chvilku. Musím dodělat vyšívání.
To všechno, cos pro nás jako děti dělala.
A pro mě.
Proč jsi to dělala?
Protože být vaší matkou byl největší dar mého života.
Říkáš to ty?
Nevím, jak to myslíš, Diego.
Myslím tím, že náš otec...
tě stvořil.
Když si něco myslíš, našeptává ti to on?
Tvůj otec tu není, blázínku.
Udělala jsem něco špatně?
Ne. O to nejde...
Podívej.
Nevadí,
jestli jsi ho nenáviděla.
Choval se k tobě strašně.
- K nám všem. - To neříkej.
Proč ne?
Byli jsme pro něj jen pokusní králíci.
Nic víc.
Jen říkám, že bych pochopil, kdybys...
mu třeba chtěla ublížit.
Ale, ale.
Pan Hargreeves byl veliký člověk.
Průmyslník, vynálezce, vítěz zlaté olympijské medaile.
Díky němu byl svět lepší.
Přestaň!
Slyšíš?
Přestaň ho pořád bránit.
Mami, ty přece musíš něco cítit.
Choval se k tobě hůř něž k ostatním.
Pracovala jsi pro něj 30 let.
Ani ti nedal vlastní pokoj na spaní.
Ale tady mám tak krásné výhledy.
Mami, to jsou jen obrazy.
No jistě.
V jakém krásném světě to žije.
Občas si říkám, jestli není osamělá.
To mi říkat nemusíš.
Vím, že už máme jen šest dnů.
Máš snad lepší nápad?
No jo.
Tady ho máme.
Co má sakra za lubem?
Cha-Cho.
To je ten kluk.
Klausi.
Klausi!
Klausi.
Klausi!
Tady někdo pěkně narostl.
Páni, podívej na to.
Domov volá.
Tam nahoře bylo všechno mnohem jednodušší.
Jaký to tam je?
Je tam ticho.
Zima.
A...
samota.
I když...
čas od času,
když slunce vyšlo nad obzor a začalo svítit,
všechno jako by se změnilo na bílé sklo.
Bylo to...
nádherný.
Ať jsi Claire říkala cokoliv,
jako superhrdina jsem si tam nikdy nepřipadal, ale...
v těch chvílích, kdy celý můj svět zářil,
jsem měl pocit, že jsem tam správně.
Víš?
Kéž bych tam byla s tebou.
To jsi byla.
To je...
Jde to z pokojů.
- Cha-Cho, zastřel ho. - Tak uhni, blbe.
Dělej.
Koukej ji pustit!
Co jsou sakra zač?
Co je to hergot za lidi?
To nevím. Ale aspoň víme, čí to byly boty.
- Nemáš zač. - Já tě nepotřeboval.
- Jo, dával jsi jim... - Chtěl jsem je utahat.
Padej, dělej!
Luthere, padej!
Přišel jsem o zbraň.
Jdu po nich.
Haló?
Lidi, jste v pořádku?
Haló.
Lidi.
Hej, debile.
Co takhle tý mrše říct fámu?
To nemusím, tahle kráva mě pěkně nasrala.
Chceme jen toho kluka.
No, tak v tom případě...
Sejmi ji.
Jdeme.
Klausi!
Vanyo, padej odsud!
Vanyo?
Tak pojď!
Luthere!
No tak, vstávej.
Musíš omezit fast food, vojáku.
Bacha!
Luthere!
To mě poser.
Tys to věděla?
Ne.
Sakra. Máma.
Mami.
Jsi v pořádku?
Samozřejmě.
Neslyšela jsi ten hluk?
Ty magory v maskách, co tu stříleli?
O čem to mluvíš, blázínku?
Diego,
co to děláš?
Bude to d...
Pamatuj, jak jsme to cvičili. Jen si to slovo představ v duchu.
Bude to dobrý...
mami.
Diego.
Pamatuj.
Co to bylo za lidi?
To nevím.
Ale máme štěstí, že vůbec žijem.
Určitě jsi v pořádku?
Diego?
Co tu ještě děláš?
- Jen vám chci pomoct. - Ne, mohli tě zabít!
Nebo někoho z nás kvůli tobě.
Ona znamená riziko.
Allison?
Asi chtěl říct, že tohle je nebezpečný.
- Ty prostě... - Nejsem jako vy.
Tak jsem to...
- Vanyo, počkej. - Nech ji.
Bude to tak lepší.
Vanyo.
Bože, ty krvácíš.
Co se stalo?
Promiň, já...
Nevěděla jsem, kam jinam jít.
To nevadí.
Pojď dál.
Kde jsi hergot byl?
Když jsi nevyšla, říkal jsem si, že se sejdem tady.
A cestou sis ještě zašel pro koblihu s džemem?
Možná.
Po tom všem, co se zrovna stalo?
Po týhle katastrofě jsem potřeboval něco sladkýho na nervy.
Dneska to bylo úplně k ničemu.
To bych zase netvrdil.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich