NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
PANTTILAINAAMO
5 VUOTTA SITTEN
Minun nimeni on Vanya Hargreeves. Tämä on minun tarinani.
Emme koskaan olleet oikea perhe.
Olimme isämme luomus, perhe vain nimeltä.
Veljemme Benin kuoleman jälkeen meitä ei yhdistänyt enää mikään.
Olimme vieraita ihmisiä samassa talossa.
Tuomittuja yksinäisyyteen.
Vailla huomiota.
Kasvatuksemme vahingoittamia.
Hyvänen aika. Kirjoittiko hän noin?
Uskomatonta.
Kaikkien mielessä kummitteli, mitä olisi voinut olla.
Tahdoimme rakkautta mieheltä, joka ei pystynyt sitä antamaan.
Isäni muistutti minulle aina, että olin tavallinen.
Se oli vaikeaa pienelle tytölle.
Jos kasvaa uskomaan, ettei ole mitään erityistä,
ja vertailukohtana on erikoisuus, mitä silloin tekee, jos ei ole sitä?
NYKYHETKI
Voi paska.
-Anteeksi, että olen myöhässä. -En huomannutkaan.
Alusta.
Uudelleen.
Olemme katsoneet tämän yhä uudelleen. Se ei muutu.
Mitä hän tekee?
Tee. Myrkyttikö hän isän?
En tiedä.
Mistä löysit tämän?
Katselin nauhoja meistä lapsina.
Nauha oli tuossa.
Isä kai alkoi taas käyttää valvontajärjestelmää.
Hän kävi vainoharhaisemmaksi.
Ajatteli, että häntä jahdattiin. No...
Ehkä hän oli oikeassa.
Mutta äiti? Eihän hän pysty...
Pystyisikö hän?
Äiti?
Meillä on kysyttävää isän kuolinillasta.
Muistatko mitään?
Tietenkin. Aurinko laski 19,33.
Kasvava kuu, päivälliseksi kanaa, riisiä ja porkkanaa.
Ei, myöhemmin sinä iltana.
Hänen huoneessaan. Kävitkö katsomassa häntä?
En muista.
Olitko koskaan vihainen isälle?
Isänne oli hyvä mies. Kiltti. Hän oli hyvä minulle.
Meidän lähdettyämme oli varmaan vaikeaa.
Joskus... Te lapset piditte minut työn touhussa. Sitten...
Mitä?
Mitä aioit sanoa?
Munat ovat valmiita!
Aamiainen on päivän tärkein ateria. Syökää.
Molemmat.
Etkö oikeasti ymmärrä käsittelyketjua? Jos kosket siihen, sitä ei voi käyttää.
Säästän aikaa ballistiikkatutkimukselta.
-Näitä ysimillisiä ei ole valmistettu... -Vuoden 1963 jälkeen. Se on outoa.
Vastaavia hylsyjä löytyi eilen murhapaikalta. Ishmaelin hinauspalvelu.
-Kuski? -Roikkui katosta.
Kai hän sittenkin tiesi jotain.
Harmi, ettei kukaan käskenyt sinua jututtamaan häntä.
Vuorokauden aikana hyökkäyksiä on ollut kolmessa paikassa.
Kuka tätä sitten tekeekin, tahti ei hidastu.
Jos tosiaan välität ja sinulla on ideoita,
minä kuuntelen.
Sen äijän poika kuppilassa?
Sukulaisia seurataan hyökkäyksen varalta.
-Täältä on varmasti valvontakuvaa. -Ei ole.
Kahden ampujan nähtiin pakenevan paikalta -
lasten naamarit päässään.
Mihin tämä kaupunki on menossa?
-Kysyy mies spandex-puvussa. -Se on nahkaa.
Ja ennen sinä pidit siitä.
-Ole kiltti ja unohda se. -Se on syöpynyt tietovarastooni, Eudora.
Ja se oli siinä.
Mene sinä täyttämään lomakkeita, niin minä etsin nämä elukat.
Rikostutkija.
Kyllä minä välitän.
-En vieläkään käsitä, että te kaksi... -Ei sanaakaan.
Helen.
Olit hyvä tänään.
Todella hyvä.
Kiitos.
Ne Stravinskyn juoksutukset. Olen hakannut niitä viikkoja, ja sinä...
Saan ne näyttämään helpoilta?
Mikä nimesi oli?
Vanya.
Montako vuotta olet jumittanut kolmannella tuolilla?
Jossain kohtaa kyse ei ole enää harjoittelusta -
vaan siitä, onko jotenkin erityinen.
Ehkä sinä et vain ole.
Voit harjoitella 10 000 tuntia -
tai voit etsiä jotain, mikä on oikeasti intohimosi -
ja lakata puurtamasta kuin pelokas 13-vuotias.
Mieti sitä.
...kuin leirintäalueella, mutta on omat generaattorit,
jätesäiliöt, kaikki.
Tämä on kuin tavallisessa talossa...
En tajua, miten voit katsoa tuota.
Eikö sinua kiinnosta, miten tavalliset ihmiset elävät?
Tuskailevat keittiön kaappien kanssa -
kuin koko universumin kohtalo riippuisi siitä, onko se sininen vai vihreä.
Ja pointtisi on?
Joskus arkinen on kaunista.
Tämä on sitten kaunein näkemäni huone.
7 % vähennys palkasta työn viivästymisen vuoksi.
Lisävähennykset 24 tunnin välein, kunnes työ suoritettu.
Tuo on...
Yksi hiton päivä.
Vääntäytyisivät itse pöytiensä takaa tekemään joskus töitä.
Kirotut laiskurit.
Lopetitko jo?
Joo.
Mennään sitten tappamaan se pikku paska.
LAASTARI
Hitto, missä isän kamat ovat?
Voidaanko mennä vaikka leffaan?
-Tai merenrantaan. -Hiljaa!
Yritän löytää,
mitä arvotonta romua siinä laatikossa olikin, jotta Pogo jättää minut rauhaan.
Kysyisin, mitä puuhaat, mutta sitten hoksasin.
Ei kiinnosta.
Talosta on helpompiakin teitä ulos.
Tähän liittyi vähiten puhumista. Tai niin luulin.
Hei, tarvitsetko vielä seuraa? Voisin -
tyhjentää aikatauluni.
-Sinulla näyttää olevan tekemistä. -Tämän voi tehdä koska vaan.
Minä...
Hukkasin jotain.
Oho!
Löysin sen. Luojan kiitos.
Hyvää.
-En rahoita enää huumeidenkäyttöäsi. -Älä nyt. Ei sinun...
Ehkä tahdon vain olla veljeni kanssa. En sinun.
Mi hermano.
Rakastan sinua.
Vaikket voikaan rakastaa itseäsi.
Anteeksi, että kesti, Dolores.
En ole humalassa. Teen töitä.
Sitä silmäjuttua juuri.
Silmä tehtiin täällä.
Tai tehdään.
Pitää vain odottaa.
En minäkään pidä tästä, mutta hän salaa jotain.
Minusta hän vaikutti vain hämmentyneeltä.
Näit nauhan.
-Grace tiesi, mitä teki. -Grace?
-Aamulla hän oli äiti. -Hän on kone.
Joka luki meille, siivosi jälkemme ja laittoi meidät nukkumaan.
Sitten jätimme hänet tänne yksin 13 vuodeksi.
Ei ihme, että järki meni. Erossa lapsistaan...
Mitä Clairen ja Patrickin kanssa tapahtui?
Et ole kertonut.
En tahdo puhua siitä.
Kun olimme lapsia,
kerroimme toisillemme kaiken.
Ja sitten kasvoimme aikuisiksi.
Välit Patrickin kanssa menivät.
Oikeus määräsi minut terapiaan ennen kuin saan tapaamisoikeuden.
Miksi?
Käytit kykyäsi tyttöön.
Hän sai joskus valtavia kiukkukohtauksia.
En saanut sitä millään loppumaan.
Hän oli silloin kolme. Tiedän, että sellaisia kolmivuotiaat ovat.
Aioin tehdä sen vain kerran. Mutta ei se jäänyt kertaan.
Sanoin itselleni, että kuka tahansa, jolla on minun voimani, tekisi samoin.
Ettei se ollut väärin.
Minulla oli vain etu.
Lapsesta asti käytin sitä saadakseni, mitä halusin.
Isän kanssa, urallani.
Nyt tiedän, ettei mikään ollut todellista.
Niinpä aloitan alusta.
-En tiennyt, että se on näin vaikeaa. -Se helpottaa.
Joskus asiat vievät aikaa.
Ja jotkut asiat jäävät rikki.
Etsit yhä herra Puddlesia.
Tulin harjoituksista ja olin täällä päin, ja ajattelin...
Tulitko Bricktowniin asti?
Kun kerran olet täällä, tule sisään.
Kauniita.
Kiitos. Entisöityä antiikkia. Tästä saan leipäni.
Puuhastelen kyllä muutakin.
Mitä?
Enpä tiedä.
Se on vähän noloa.
Tule.
-Oletko tehnyt nämä? -Lapsena pakenin mielikuvitukseen.
Enkä koskaan kasvanut aikuiseksi.
Nämä ovat huikeita.
Mikä on suosikkisi?
Ballerina on paras.
Tai sorsa. Tai toinen sorsa.
Tai kolmas sorsa.
Tahdon näyttää yhden.
-Onko tuo... -Saatoin -
valvoa viime yön tätä tekemässä.
Se on kaunis.
Kiitos.
Ota se.
Ei, en...
Minä vaadin. Tein sen sinulle.
Inspiroit minua.
Tosi outoa.
Tuntuu, että tunnet minut jo paremmin kuin oma perheeni.
Tämä voi olla sopimatonta, koska olen -
vaikutuksille altis nuori oppilaasi, mutta -
lähtisitkö syömään kanssani?
-Ei tarvitse, jos et tahdo. -Ei, se olisi mukavaa.
Niinkö?
-Allison? -Hei.
Leonard, tässä on sisareni Allison.
Hei, tunnen sinut.
Olit siinä elokuvassa. Olit se asianajaja.
-Se kova tyyppi pyörätuolissa. -Niin, se olin minä.
Et kertonut, että sisaresi on elokuvatähti.
Olit siinä sateenvarjojutussakin.
Mutta sinä et ollut.
En. Olin vähän kuin Beatlesin viides jäsen.
En oikein tykännytkään Beatlesistä. Olen enemmän Stones-miehiä.
Anteeksi, että keskeytän, mutta tulisitko talolle?
Perhekokous.
-Tahdotteko minut sinne? -Tietenkin.
Se koskee äitiä.
-Olen pahoillani. -Ei se mitään.
Mennään syömään toiste.
Kiitos.
-Kuka tuo oli? -Hän on...
-Ystävä vain. -Ystävä?
Ei se ole...
Ehkä yritän olla eristäytymättä kaikesta ja kaikista.
Anteeksi.
Ei olisi pitänyt sanoa niitä asioita.
Olin vihainen Patrickille ja purin sen sinuun.
Olen todella pahoillani.
En ole hyvä näissä siskojutuissa.
En ollut huomannut.
Auts. Kerro, mitä oikeasti tunnet.
Ehkä kerronkin.
Ei!
Viisi.
Hei, Viisi!
Ei!
Viitonen!
Mitä sinä...?
-Oletko kunnossa? -Et saisi...
Miten löysit minut?
Vähän yksityisyyttä. Tulemme upeasti juttuun.
Ulos! Ette voi olla täällä! Minulla on asiat kesken.
Onko yksisilmäistä löytynyt?
-Mitä hän horisee? -Ei väliä, se on Klaus.
Mitä haluat, Luther?
Grace voi liittyä jotenkin isän kuolemaan.
Palaa Akatemiaan. Se on tärkeää.
-Tärkeää. -Teillä ei ole käsitystä tärkeästä.
Olenko kertonut siitä, kun vahasin perseeni suklaavanukkaalla?
-Ai että se sattui! -Mitä sinä vielä täällä teet?
Mitä? Pitääkö olla joku syy olla perheen kanssa?
-Yritämme keskustella vakavasti. -Enkö minä pysty olemaan vakava?
Luther on oikeassa. Mene pois.
Hyvä on!
-Mitä oikein puuhailet? -Usko pois, et ymmärtäisi.
Kokeile. Olen yhä tämän perheen johtaja.
Minä olen 28 vuotta sinua vanhempi.
-Tiedätkö, mikä ongelmasi on? -No kerro.
Luulet olevasi meitä parempi.
Olet aina luullut.
Jo lapsena.
Olet ihan yhtä sekaisin kuin me muutkin.
Olemme kaikki, mitä sinulla on. Tiedät sen.
En luule, että olen sinua parempi, Numero 1.
Tiedän, että olen.
Olen tehnyt asioita, joita et voisi edes käsittää.
Palatakseni pelastamaan teitä.
Seis!
Hei, nartut!
Takaisin!
Olikohan tuo kaikista viisain päätös?
Taidat pitää donitseista.
Onko maailmassa mitään parempaa?
Eipä kai.
Mutta olen kai puolueellinen, kun teen niitä kaiken päivää.
Kaiken päivää. Täsmennä.
Tulen tänne ennen auringonnousua.
Punnitsen kuivat aineet, sekoitan ne hitaasti taikinaksi -
ja panen massan pursottimeen.
-Pursottimeen. -Jep.
Se tekee niistä donitsin muotoisia.
Juju on siinä,
että annan niiden nousta puoli tuntia ennen paistamista.
Siksi niistä tulee niin keveitä ja höttöisiä.
Miten sinä olet niin keveä ja höttöinen?
Kai sitä on mitä syö.
Voisinko maistaa vadelmahilloa?
Toki.
Salaisuus on hillossa.
Agnes.
Kaunis nimi.
Kiitos.
-Se tarkoittaa puhdasta. -Tietenkin.
No...
Mahdatko voida kertoa mitään täällä tapahtuneesta ammuskelusta?
Kerroin jo poliisille kaiken, mitä tiedän. Itse asiassa kahdesti.
Muistatko pojan?
En oikeastaan pannut merkille. Hän istui isänsä kanssa tuolla.
Mies ei ollut hänen isänsä.
Olemme vain huolissamme -
pojan turvallisuudesta. Maailmassa riittää vaaroja.
Oletteko poliisista?
Pojan perhe palkkasi meidät tutkimaan asiaa.
Jos voit kertoa jotain, arvostaisimme sitä.
Minä arvostaisin sitä kovasti.
Auttaisin mielelläni, mutten tiedä mitään.
Tarkemmin ajatellen oli yksi asia.
Pojalla oli tatuointi ranteessaan.
Kuka antaa lapsen ottaa tatuoinnin?
Uskomatonta.
Voisitko piirtää tatuoinnin?
Toki.
Ympyrä.
Tekisikö äiti pahaa isälle?
Et ole ollut kotona aikoihin. Ehkä et tunne Gracea enää.
Myrkytys olisi näkynyt ruumiinavausraportissa.
En tarvitse raporttia sellaiseen, minkä voin nähdä omin silmin.
Ehkä alhainen painovoima on pilannut näkösi.
Katso tarkemmin.
Isällä on monokkeli. Äiti nousee.
Monokkeli on poissa.
Hän ei myrkyttänyt isää.
Hän otti sen. Puhdistaakseen sen.
Missä se sitten on?
Olen etsinyt koko talon ja Gracen tavarat. Se ei ole hänellä.
Koska minä otin sen häneltä.
Hautajaisten jälkeen.
Onko se ollut sinulla koko ajan?
-Mitä hittoa? -Anna se.
-Heitin sen pois. -Mitä?
Tiesin, että jos löytäisit sen äidiltä, menisit ihan sekaisin niin kuin nyt.
-Senkin roisto. -Rauhoittukaa.
Isä ei ollut mikään avoin kirja.
Mutta muistan yhden asian, jonka hän sanoi.
Äiti on suunniteltu huolehtimaan mutta myös suojelemaan.
Eli?
Hänet on ohjelmoitu tulemaan väliin, jos joku on vaarassa.
Jos laitteisto alkaa pätkiä... Hänet pitää sammuttaa.
Ei hän ole mikään pölynimuri, jonka voi vain heittää komeroon.
Hän tuntee asioita!
Hän vain seisoi siinä, kun isämme kuoli.
Komppaan Lutheria.
-Yllätys, yllätys. -Pää kiinni.
-Häneltä ei kysytä. -Aioin sanoa, että olen sinun kannallasi.
Okei. Häneltäkin kysytään.
Entäs pössyttelijäpoika? Mitä sanot?
Nytkö tarvitsette apuani?
"Ulos autosta, Klaus!" Tervetuloa taas autoon.
Mihin autoon?
No, mitä sanot?
Olen samaa mieltä kuin Diego.
Ja Ben olisi samaa mieltä kuin minä.
En ole.
-Eli kolme? -Kahta vastaan.
Äänestys ei ole vielä ohi. Viisi puuttuu.
-Koko perheen on saatava äänestää. -Niin.
Odotetaan.
Kauanko olet ollut siinä?
Vaikutatte hermostuneilta. Teen pikkuleipiä.
Mietitkö koskaan -
hetkiä äidin kanssa, mitä hän sanoi?
Oliko se hän vai oikeasti isä?
Mitä tarkoitat?
Isä rakensi hänet.
Ja ohjelmoi hänet meille äidiksi.
Joskus kun katson häntä, näen isän.
Ehkä niin oli aluksi.
Mutta hän kehittyi.
Mistä tiedät?
Koska isä rakasti vain itseään.
Pois tieltä!
Tule jo, Luther!
Miten Umbrella Academy voi koskaan estää rikoksia,
ellemme pääse edes lähtemään ajoissa? Vauhtia, lapset!
-En löydä naamiotani. -Se tarvitsi hiukan huolenpitoa.
Kiitos, äiti.
Oletko valmis?
Missä veitseni ovat?
-Kuulostaa kauniilta, Vanya. -Kiitos, äiti.
Klaus!
Kiitos, äiti.
Pojat ovat poikia.
-Ben. -Tämä on jumissa.
Odottakaa!
L-l-l...
Kuvittele sana mielessäsi, Diego.
L-l-l...
Liikkumatta.
Hyvä! Olen ylpeä sinusta.
Meidän pitää puhua.
Hetken verran. Tämä ristipistotyö pitää saada valmiiksi.
Kaikki mitä teit meidän vuoksemme, kun olimme lapsia.
Miksi teit sen?
Koska äitinänne oleminen on elämäni suurin lahja.
Sinäkö niin sanot?
-En tiedä, mitä tarkoitat. -Isämmehän teki sinut.
Kun ajattelet jotain, kertooko hän, mitä sanoa?
Isäsi ei ole täällä, hupsu.
-Olenko tehnyt jotain väärin? -Et.
Kuule.
Ei se mitään.
Jos vihasit häntä.
Hän oli sinulle kamala.
-Meille. -Älä sano noin.
Miksi?
Olimme vain välineitä hänen kokeessaan. Ei muuta.
Tarkoitan, että ymmärrän,
jos halusit satuttaa häntä.
Älähän nyt. Herra Hargreeves oli hyvä mies.
Teollisuusmies, keksijä, olympiamitalisti.
-Hän teki maailmasta paremman. -Lopeta!
Kuuletko? Lakkaa puolustamasta häntä!
Täytyyhän sinun tuntea jotain.
Sinua hän kohteli huonommin kuin ketään.
Työskentelit hänelle 30 vuotta.
Etkä saanut edes omaa huonetta, jossa nukkua.
Mutta minulla on kauniita maisemia täällä.
-Ne ovat vain maalauksia. -Tietenkin.
Miten hienossa maailmassa hän elää.
Joskus mietin, onko hän yksinäinen.
Ei tarvitse kertoa. Tiedän, että aikaa on enää kuusi päivää.
Onko parempia ideoita?
Hyvä on sitten.
Siinä hän tulee.
Mitä hän oikein puuhaa?
Cha-Cha.
Siinä poika on.
Joku on ollut kotona ruoka-aikana.
Onpa kaunista.
Oma koti kullan kallis.
Tuolla on paljon yksinkertaisempaa.
Millaista siellä on?
Hiljaista.
Kylmää.
Ja...
Yksinäistä.
Tosin -
aina silloin tällöin,
kun aurinko nousi horisonttiin oikeasta suunnasta,
kaikki muuttui valkoiseksi lasiksi.
Se on kaunista.
Se, mitä sanoit Clairelle...
En tuntenut itseäni supersankariksi.
Mutta ne hetket, kun koko maailmani hohti...
Silloin tuntui, että ehkä minun on tarkoitus olla siellä.
Kunpa olisin ollut kanssasi.
Sinä olit.
-Onko tuo...? -Se kuuluu makuuhuoneista.
-Cha-Cha, ammu! -Pois tieltä, hölmö!
Päästä hänet!
Keitä nuo ovat?
Keitä nämä ihmiset oikein ovat?
Ainakin tiedämme, kenelle kenkä kuuluu.
-Ei kestä. -Pärjäsin ihan hyvin.
-Tosiaan. -Oletko kuullut rope-a-dopesta?
Ulos täältä!
Mene, Luther!
-Menetin aseeni. -Menen perään.
Huhuu?
Ovatko kaikki kunnossa?
Huhuu?
Hei, kusipää.
-Teetkö huhun? -Ei tarvitse. Ämmä suututti minut.
-Tahdomme vain pojan. -No siinä tapauksessa.
Heitä.
Tule.
Klaus!
Vanya, mene pois!
-Vanya? -Tänne siitä!
Luther!
Nouse ylös.
Lopeta pikaruoan syöminen.
Pois tieltä!
Luther!
Jumalauta.
Tiesitkö?
En.
Hitto. Äiti.
Äiti. Oletko kunnossa?
Tietenkin.
Etkö kuullut meteliä?
Naamiomiehiä, jotka ammuskelivat?
Mitä hupsuttelet?
Diego, mitä sinä teet?
Kaikki on h...
Muista, mitä opettelimme. Kuvittele sana mielessäsi.
Kaikki on hyvin.
Äiti.
Diego.
Muista...
-Keitä ne olivat? -En tiedä.
Olemme onnekkaita, että elämme.
Oletko varmasti kunnossa?
Diego?
-Mitä sinä vielä täällä teet? -Yritän auttaa.
Olisit voinut kuolla!
Tai tapattaa jonkun meistä.
Hän on taakka.
Allison?
Hän kai yrittää sanoa, että tämä on vaarallista.
-Sinä et ole... -Niin kuin te.
En minä sitä...
-Odota. -Anna hänen mennä.
Niin on parasta.
Vanya.
Sinähän vuodat verta. Mitä on tapahtunut?
Anteeksi, minä...
En tiennyt, minne mennä.
Ei hätää.
Tule sisään.
Missä helvetissä olit?
Kun et tullut ulos, ajattelin, että näemme täällä.
Ja piipahdit hakemassa hillodonitsin?
-Ehkä. -Kaiken sen jälkeen?
Tarvitsin lohturuokaa sen farssin jälkeen.
Tämä oli totaalinen häviö.
En olisi ihan varma siitä.
Tekstitys: Teija Kuivalainen