PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Pamatuješ tu vilku hned za městem?
Kde...
Jo.
Tak se ukázalo, že vinný sklípek byl nedotčenej.
Vzal jsem pár krabic tvýho oblíbenýho Bordeaux.
To přeháníš, tak moc nepiju.
Vždyť celej den dřu.
Já...
Proč to vůbec říkáš?
Kdy se to má stát?
Ta apokalypsa.
Přesnou hodinu ti nepovím, ale...
pokud vím, zbývají nám čtyři dny.
Proč jsi něco neřekl dřív?
Bylo by to jedno.
To víš, že ne.
Mohli jsme ti společně pomoct to zastavit.
To už jste zkusili.
Jak to myslíš?
Všechny jsem vás našel.
Vaše těla.
Umřeme?
Strašnou smrtí.
Byli jste spolu.
Snažili jste se zastavit toho, kdo zničí svět.
Počkat, jak to víš?
Tohle jsi po smrti svíral v ruce, když jsem tě našel.
Musel jsi mu ho vyrvat z hlavy, než tě to složilo.
Z čí hlavy?
Jak jsem říkal, to nevím.
Vzadu je sériový číslo.
- Možná bys mohl... - Ne, to nikam nevedlo.
Je to jen kus skla.
Ty hajzle.
Tušíš vůbec, cos provedl?
Ne, pusť mě.
Dej ze mě ty opičí pracky!
Já tohle vydržím, dokud se neuklidníš.
Dobře.
Tak.
Povíš nám, o co jde?
Brácha měl napilno, co se vrátil.
Byl u tý přestřelky v cukrárně a pak
v tom obchoďáku, po čemž ti v maskách zaútočili na akademii
a hledali jeho.
A do ničeho z toho ti nic není.
Teď už je.
Právě zabili mou kamarádku.
Co jsou zač, Pětko?
Pracujou pro mou bývalou šéfovou.
Říká se jí Jednatelka.
Ona je poslala.
Aby mě zastavili.
A když se jim Diegova kamarádka postavila do cesty,
no, stala se cílem.
A teď jsou cílem oni.
A já zařídím, aby zaplatili.
To by byla chyba, Diego. Zabili mnohem nebezpečnější lidi.
To se ještě uvidí.
KOBLIHA S MARMELÁDOU
Bývalá šéfová?
O co jde, Pětko?
A nech si ty kecy o tom, že mi do toho nic není, jasný?
Je to na delší povídání.
Co jsi sakra zač?
Přišla jsem pomoct.
Řekni, proč bych ti neměl prostřelit hlavu.
Protože...
kdybys to udělal,
neuslyšel bys mou nabídku.
Což by bylo tragické, když zvážíme...
tvou aktuální situaci.
Pracuji pro organizaci s názvem Komise.
Naším úkolem je zachování časového kontinua
pomocí manipulací a odstraňování.
Nechápu.
Lidé občas
učiní rozhodnutí, která změní chod času.
Svobodná vůle, no hrůza.
Když k tomu dojde, vyšleme jednoho z agentů, aby...
hrozbu eliminoval.
Ale kdepak.
To jsme se nepochopili.
Nejsi cíl.
Jsi rekrut.
Přišla jsem ti nabídnout práci, Číslo Pět.
Sledujeme tě už docela dlouho.
A zdá se nám, že máš velký potenciál.
Tvá schopnost přežít tě na ústředí docela proslavila.
To a taky tvá schopnost cestovat časem.
Chceš říct, že...
odsud můžu fakt odejít?
Vrátit se?
Na oplátku za pět let služby.
Až smlouva vyprší,
můžeš jít na odpočinek na místo i do času dle libosti,
a to navíc s penzí.
Když můžete změnit čas,
proč tohle všechno prostě neodvrátíte?
To je bohužel nemožné.
Protože...
tohle všechno
se stát mělo.
To je šílený. Konec všeho?
Všeho ne.
Jen konec...
něčeho.
Takže...
jsme dohodnutí?
Udělali ze mě dokonalý nástroj pro nápravu časového kontinua.
Nebo korekce, jak tomu říkali.
Nebyl jsem sám. Bylo nás víc.
Byli bytostmi mimo čas. Byli roztříštění,
vytržení z životů, které dřív znali.
Nevím, jak se tam dostali.
Ale vím, že žádný nebyl tak dobrý jako já.
...reportéři vám z Dallasu přinášejí speciální zpravodajství
o příjezdu prezidenta Johna F. Kennedyho.
Dav jásá a prezident Spojených států...
...aby ještě zahlédli prezidenta
na cestě s první dámou.
Prezidentovo auto vyjíždí.
Prezident i první dáma
míří do centra Dallasu,
kde je už čekají tisíce lidí.
Ale neuvědomili si, že jsem čekal na příležitost
a snažil se přijít na tu rovnici,
abych se mohl vrátit.
Kdybych se vrátil, určitě bych apokalypsu dokázal zastavit.
A zachránil svět.
Policisté Dallasu
jsou tu dnes v plné síle.
Při kontrole davu odvádí skvělou práci.
Spolu s texaskými rangery.
Tak jsem porušil smlouvu.
Co to je?
- Vypadá to jak nějaká časová anomálie. - Z cesty!
Co to děláš?
Počkej!
...veškerá možná bezpečnostní opatření.
Všechny cesty byly zabezpečeny.
Počkat!
Běžte za mě!
Zdá se, že se střílelo z travnatého pahorku poblíž ulice...
Panebože, zastřelili prezidenta.
...je mrtev. Prezident Kennedy je mrtev.
Takže...
jsi byl nájemný zabiják?
Ano.
Ale měl jsi kodex, ne?
Nezabil bys kohokoliv.
Nic takovýho.
Šli jsme po všech, co narušili chod času.
Ale co nevinný lidi?
Jinak jsem se vrátit nemohl.
- Ale to je vražda. - Bože, dospěj, Luthere.
Už nejsme děcka.
Žádní hodní a zlí neexistujou.
Jsou to jen lidi,
co žijou svý životy.
Ale až svět skončí, všichni ti lidi umřou.
Včetně naší rodiny.
Čas změní všechno.
Není tady.
Možná ho vzal ten feťák.
No nekecej. Máš pro mě ještě nějaký úžasný poznatky?
Jo, pár bych jich měl.
URGENTNÍ
Kód pochybení 6870-4A. Nepovolená zpáteční cesta do doku 1968.
Žádáme vysvětlení.
Feťák blbej.
Co si sakra myslí? Že jsme cestovka?
Sakra, Hazele!
Jo, když ho brzo nezískáme, jsme v řiti.
Nebyli bychom, kdybys ten kufřík nosil u sebe.
Kdybys ho taky jednou za čas vzala, nedošlo by k tomu.
Na fyzioterapii mi neplatí pojištění, ale nestěžuju si.
Takže takhle ty tiše trpíš?
- Ta hádka nepočká? - No jo.
Musíme zas do toho baráku a najít tu smažku.
To myslíš vážně? Posledně jsme sotva přežili.
Nejdřív musíme zjistit, komu čelíme.
Půjdu je proklepnout a ty hledej toho feťáka.
- Jdeme si pro kufřík. - No jo.
- Ahoj. - Dobré ráno.
Pěkná šála.
Ty jsi nalíčená?
Jen trochu.
Sakra.
Co je?
Včera mi došly prášky.
Další mívám v přihrádce na máslo, ale vypadá to, že tam je jen máslo.
No, mám pro tebe překvápko.
Kobliha z tý pekárny, kam jsme chodily jako děcka.
To je moc milý.
Nechám si ji na později. Snídat budu s Leonardem.
Včera kytky.
Dneska snídaně. Jdeš do toho po hlavě.
Co je na tom špatnýho?
Jak moc ho znáš?
Dost na to, abych s ním zašla na snídani.
Ale po tom včerejšku...
Mám z toho špatný pocit.
Allison.
Neviděly jsme se 12 let a najednou mi dáváš rady o randění?
I tak jsem tvoje sestra a děláš mi starosti. I on.
Co ti dělá starosti?
Leonard působí dokonale mile a pozorně.
Vlastně úplně dokonale.
Ale mám dost zkušeností, abych věděla,
že když něco vypadá dokonale, bývá to pravý opak.
Jako žena, co si postavila život na fámách?
Někdo svá slova myslí vážně.
Vanyo?
Ahoj.
Copak?
Nic. Jen vypadáš šťastně.
Popravdě jsem se dlouho necítila tak dobře.
Vážně?
Je to šílený. Beru ty léky už od...
Ani si nevzpomínám.
Včera mi došly a mně je skvěle.
Když je ti bez nich líp, tak proč je vůbec brát?
A když je řeč o takových látkách, koupil jsem ti kafe.
Byla u mě Allison a taky přinesla kafe.
Asi už si nedám.
Vy dvě teď spolu trávíte hodně času, viď?
Tak nějak.
Neviděly jsme se celý roky.
Co se vrátila, snaží se být mou velkou sestrou.
I když je nám stejně.
Vážně?
- Všichni jsme se narodili ve stejný den. - No jo. Jasně.
Ta Umbrella vlastně.
Zapomněl jsem na to.
- To muselo být divný. - Nemáš tušení.
Žádný jeden oslavenec nebo oslavenkyně. Všichni oslavenci zároveň.
Dovedeš si představit, že narozky sdílíš se šesti slavnýma blbcema,
co vědí, že jsou lepší než ty?
To ne.
Možná si to kafe dám.
Víš...
tvoje sestra mě asi nemá moc ráda.
Ale ne. To jen...
Jen nevěří, že jsem schopná rozhodovat se sama.
Možná na tom něco bude.
Právě sis osolila kafe.
Sakra. Pardon.
Promiň.
Jen je toho na mě hodně.
Dneska mi volali...
V orchestru bude konkurz na prvního hráče.
Počkat, co se stalo s tamtou holkou?
Nevím, prostě tam přestala chodit.
Výborně. To je skvělá zpráva.
- Máš šanci se předvést. - To ne.
- Na to nejsem připravená. - Vanyo.
Jsi skvělá houslistka.
Ani ne za hodinu jsi mě naučila hrát „Bratře Kubo“.
To je fakt výkon.
Povídám ti, když si budeš pro jednou věřit,
jen jednou,
dokážeš skvělý věci.
Dave.
Dave!
Jsi v pořádku?
Čau.
Jo, jen jsem měl dlouhou noc.
Zdá se, že víc než jednu.
Jo.
Ty známky vidím prvně.
Jo, patřily kamarádovi.
A co to nový tetování?
Čoveče, ani si moc nepamatuju, že bych si ho nechal udělat.
Jak říkám, dlouhá noc.
Udělal jsi to, že jo?
O čem to mluvíš?
Já ty symptomy poznám, Klausi.
Symptomy čeho?
Jet lag.
Svědění těla.
Bolest hlavy, jako by ti někdo narval vatu nosem až do mozku.
Povíš mi o tom?
Když se tví kámoši vloupali k nám a nemohli tě najít,
vzali si mě jako rukojmí.
- A tys jim na oplátku ukradl kufřík. - Jo.
Myslel jsem, že v něm jsou prachy nebo že ho někde střelím nebo tak.
Pak jsem ho otevřel.
A najednou jsi byl kde?
- Nebo spíš kdy? - Co na tom záleží?
Co na...
Tak jak dlouho jsi tam byl?
Skoro rok.
Rok?
Víš, co to znamená?
Jo, jsem o 10 měsíců starší.
Ne, tohle není vtip, Klausi.
Hazel a Cha-Cha pro ten kufřík udělají cokoliv.
- Kde je? - V tahu. Zničil jsem ho.
Co sis sakra myslel?
Co je ti po tom?
Co? Já ho potřeboval, ty tupče, abych se vrátil.
A začal znovu.
Prostě...
- Kam jdeš? - Výslech skončil.
Prostě zmiz.
MÁM...
Diego, nech to na mně.
- Ty nemáš... - Hrozně ráda mi říkáš, co můžu, a co ne.
Co kdybys to aspoň jednou zkusila po mým?
Co se tady stalo?
Vypadáš strašně.
Pěkně děkuju. Kam jdeš?
- Ne. - Co?
Nesvezu tě.
- No tak, vždyť víš, že neřídím. - Na to ka...
Super, jen si skočím pro věci. Dvě minutky.
VEŘEJNÁ KNIHOVNA
PEABODY OCENĚN
PAN PEABODY OSLAVIL 100. NAROZENINY
Zdravíčko.
Díky.
(NE)OBYČEJNÁ
SVATBA
DOBROČINNÁ AUKCE MÍSTNÍCH ŘEMESLNÍKŮ
Dlouho jsme se neviděli.
No,
dnes tu máte fofr, co?
Úterní akce.
S krémem jsou za polovic.
Když je do půlnoci neprodáme, ztvrdnou jako hokejové puky.
Takže,
co to bude?
Dobrá otázka.
Poleva je spolehlivá a prostá. Čokoláda je plná a smyslná.
S džemem mají největší pravděpodobnost zklamání.
Nevím, co mám dělat.
Asi tu budu sedět a dumat.
Měl byste to vymyslet rychle, protože za chvilku budu mít pauzu na oběd.
Já bych něco pojedl.
Jsi v pohodě?
Páni,
tohle vidím prvně.
Můj brácha Klaus je zticha.
Naposledy jsi takhle mlčel ve 12 letech.
Běžel jsi v lodičkách, upadl jsi a zlomil sis čelist.
Jak dlouho jsi ji měl zdrátovanou?
Osm týdnů.
Osm úžasných týdnů blaha.
Hele, zastav mi tady.
Určitě jsi v pořádku?
VETERÁNI ZAHRANIČNÍCH VÁLEK
Ahoj, Dave.
Dave!
Dej mi pokoj, prosím tě.
Ne, než si promluvíme.
To má být výhrůžka?
Vyhrožuješ mi?
Hele, hoši.
Tenhle bar je jen pro veterány.
Já veterán jsem.
Vážně?
Kde jsi sloužil?
Do toho je ti prd.
Máš dost drzosti předstírat, že sem patříš.
Mám právo tady bejt úplně stejně jako ty.
Debile.
Klid, mariňáku.
Můj brácha trochu přebral.
Dáme si pohov
a půjdeme si po svým.
Jasně.
Děkuju.
- Klausi... - Ale chci omluvu.
Tak jo.
Omlouvám se.
On se omlouvá. Moc se omlouváme.
Takže,
je to v pohodě?
Chci to slyšet od něj.
- Hele, jen se snažím... - Ale ne. Má pravdu, Diego.
Rád bych se omluvil,
že ty...
připravuješ jednu vesnici o místního idiota.
Tady je to fajn.
To jo.
Žijí tu mí přátelé.
Jsem ptáčkař.
To je nějaká hra?
Kdepak.
Takhle si říkají lidi, co pozorují ptáky.
Vidíte, to je...
datel červenoprsý.
Asi se trochu stydí před dámami.
Páni, podívejte.
Tohle je...
lesňáček šedohřbetý z čeledi Parulidae.
Ti jsou moc vzácní.
Takže jen...
sedíte a...
koukáte? Nestřílíte na ně?
To nikdy.
Prostě se mi líbí, jak jsou volní. Žijí v přítomnosti.
Když mají hlad, tak se najedí.
Když jsou unavení, letí do hnízda.
Když jsou vzrušení...
Tajemství života, co?
Jednoduchost.
My všechno moc komplikujeme.
To jste teda trefil.
Dřív mě život bavil.
Vlastně samá práce.
Ale poslední dobou...
se do toho musím nutit.
Jsem na cestě 52 týdnů v roce. Nemám žádný domov.
To musí být náročné, když si nemůžete nikde zvyknout.
- Chyběla by mi má postel. - Já postel ani nemám.
To je tak smutné.
Každý by měl mít
hnízdo, kam může zaletět, když je vyčerpaný.
A co vy?
Asi nechcete strávit celý život prodáváním koblih lidem, jako jsem já.
No, já jsem si střádala peníze, abych mohla odjet na venkov.
Budu mít zahrádku se zeleninou.
Možná si otevřu vlastní pekárnu
a budu vymýšlet veganské koblihy.
- To je pěkný plán. - To jo.
Ještě tak rok a budu mít našetřeno dost.
Možná byste to měla trochu urychlit.
Vážně?
Proč?
Život je krátký.
Na budoucnost není žádná záruka.
Jestli něco od života chcete, musíte si to vzít.
Jo.
Máš velkou hubu, víš to?
Páni. Fakt šokující odhalení, Diego.
Pro tebe je všechno k smíchu, viď? Necháš toho?
Proč si do těla cpeš tohle svinstvo?
Koukej.
Moje tělo, můj chrám.
- To tvoje svinstvo je jen slabost. - No teda, paráda.
Ale slabost je tak příjemná.
- Co to s tebou je? - Nemlať mě, vole!
Neříkej, že je všechno v pohodě. Já tě tam viděl.
- Bulels jako děcko! - Protože jsem o někoho přišel.
O někoho jsem přišel. Jedinýho...
Jedinýho člověka, kterýho jsem opravdu miloval víc než sebe.
Na zdraví.
Máš větší štěstí než většina lidí.
Když o někoho přijdeš,
aspoň ho můžeš...
kdykoliv vidět.
To je náš člověk.
Hej, toho znám.
Jak bys ho mohl...
On a jedna moc naštvaná paní mě mučili. Sotva jsem vyváznul živej.
Musíme ho dostat.
Asi jsem na něco přišel, Dolores.
Je to nejistý, ale slibný.
S kým to mluvíš? Co to je?
Mapa pravděpodobnosti.
Pravděpodobnosti čeho?
Čí smrt může zachránit svět.
- Zredukoval jsem to na 4. - Takže jeden z nich způsobí apokalypsu?
Ne. Ale jejich smrt ji může zastavit.
Nechápu.
Čas je vrtkavý, Luthere.
Nepatrná změna událostí může mít nedozírný následky v kontinuu.
Efekt motýlích křídel.
Takže stačí najít lidi s největší pravděpodobností
ovlivnění chodu času, ať je to kdokoli, a zabít je.
Milton Green. Co je zač? Nějakej terorista?
Myslím, že je zahradník.
To nemyslíš vážně.
Tohle je šílený, Pětko.
Kdes to vzal?
V tátově pokoji.
Myslím, že s ní zastřelil nosorožce.
Podobnou jsem měl v práci.
Dobře sedí pažba a je velmi spolehlivá.
Nemůžeš přece... Ten Milton je jen nevinnej chlap.
Jednoduchý počty.
Jeho smrt by mohla zachránit miliardy životů.
Když to neudělám, stejně za čtyři dny umře.
Apokalypsa nikoho nemine.
Tohle my neděláme.
My nebudeme dělat nic. To já.
Nenechám tě zabíjet nevinné. Nehledě na ty počty.
Zkus mě zastavit.
Nikam nepůjdeš.
Koukej ji položit.
Polož tu pušku. Dneska žádný zabíjení.
Vím, že ti na ní záleží, tak mě k tomu nenuť.
Buď ona, nebo ta puška.
Je to na tobě.
Tohle můžu dělat celej den.
Vím, že jsi dobrej člověk, Pětko.
Jinak bys tolik neriskoval, aby ses vrátil a zachránil nás.
Ale teď už nejsi sám.
Jedna šance tu je.
Ale je takřka nemožná.
Víc nemožná než tvůj návrat sem?
- Ahoj. - Ahoj.
Můžu dál?
Promiň, fakt musím cvičit.
Podívej, nebude se ti to líbit,
ale proklepla jsem si Leonarda v knihovně.
Cože?
Proč jako?
Vanyo, mají záznamy úplně o všem.
O mně jsou tam kilometry...
Jsi jedna z nejznámějších osob světa.
No jo, špatnej příklad.
Ale chci říct, že by o něm měly být záznamy.
Ale našla jsem jen fotku a jméno v seznamu.
- Jako by neexistoval. - Neuvěřitelný.
Hledáš špínu na chlapa, co se mi líbí? Co to má být?
Hele, já zažila dost podivínů a úchylů.
- Nevěřím mu. - Spíš nevěříš mně.
- Cože? To ne. - Tady nejde o tebe.
Poprvý někomu připadám výjimečná já.
- Jen mám o tebe starost. - Nejsi má matka.
Řeš si svou dceru.
To není fér.
Jdi pryč.
Malý postele. Co to bude příště? Karimatky na zemi?
Není to jedno?
Budeme tu jednu noc.
Tobě se to lehko řekne.
Obešel jsem všechny zastavárny ve městě a hledal kufřík.
Ty sis vegetila v knihovně.
Aspoň teď o nich víme něco užitečnýho.
Je to jak průvodce jejich rodinou.
Povím ti, že jsou fakt magoři.
Číslo Pět umí cestovat v čase bez kufříku, ale ne moc dobře.
Ten hromotluk žil pár let na Měsíci.
Ten feťák umí vyvolat mrtvý, takže proto věděl o tý mrtvý Rusce.
A ten blbec v masce umí měnit dráhu všeho, co hodí. Většinou nožů.
- A jeho bychom měli řešit právě teď. - Proč?
Protože se venku schovává za zmrzlinářským autem.
Bingo.
Víš, že když je zabiješ, stejně se nebudeš cítit o nic líp?
Jo, ale až to udělám,
budu spát jako nemluvně.
No jasně.
Někdo z hotelu.
Je to od Pětky.
Jak nás našel?
Byl jako my. Zná všechny procedury.
Prý má ten kufřík a chce se sejít.
Pojď, už jdeme pozdě.
A co naši kamarádi venku? Doprovod fakt nepotřebujeme.
Manila, rok 1902?
Radši dáme kyblík na led.
Zůstaň v autě.
Co to meleš? Ten chlap mě mučil.
Mám plán.
A jakej přesně máš plán, chlapáku?
Řekl jsem, ať počkáš v autě.
Ale taky jsi řekl, že když olíznu baterku, narostou mi chlupy v rozkroku.
To nám bylo osm.
Pro jednou v životě mě poslechni, jo?
Tak se vrať do auta.
Když se za dvě minuty nevrátím, nejspíš je po mně.
Kdyby na to došlo, dojdi pro pomoc.
Jo?
No jo, tak jo.
No jo.
Vidíš? A ty sis myslel, že jsem blbec.
To si myslím pořád.
- Zdrhají. - Nemáš zač.
- Sakra. - Nastup si.
- Je tohle součást tvýho super plánu? - Sklapni.
Jak že se jmenujete?
Vanya.
Víc nahlas, prosím.
Vanya Hargreevesová.
Aha.
No...
Víš, nikdy jsem si to neužíval.
Co?
To zabíjení.
Ta práce mi šla moc dobře
a byl jsem na to hrdý.
Ale nikdy jsem si to neužíval.
To asi ty roky bez lidí.
Samota člověku dokáže zamotat hlavu.
No, byl jsi pryč fakt dlouho.
Já byl na měsíci jen 4 roky a bylo to až až.
Ta samota tě zlomí.
Myslíš, že na to skočí?
No, vím to, že jsou zoufalí.
Jako kdyby policajt ztratil pistoli. Když na to Komise přijde,
budou mít fakt průser.
Navíc tady budou trčet, dokud ho nedostanou.
Měl bych ho držet já.
Kdyby po tobě šli.
Tak jo, Luthere. Ale buď opatrný.
Já jsem prožil dlouhý život, ale...
ty jsi ještě mladík. Máš život před sebou.
Nezahoď ho.
A je to tady.
Kdyby se to podělalo,
řekni Dolores, že mě to mrzí.
Jsou ty masky fakt nutný?
- Tak kde je, prcku? - Takhle chcete začít?
My můžeme sednout do auta a vykašlat se na to.
Nedošel bys ani do půlky.
Možná ne.
Ale jak jste asi zjistili při minulým útoku,
můj bratr není zrovna průměrný obr.
To jo. Spadl na něj lustr a hned vstal.
Než ho sejmete, váš drahocenný kufřík bude na maděru.
A nejspíš i my, co?
Tak jak si můžeme pomoct?
Musíte kontaktovat šéfovou, abych si s ní popovídal.
- Z očí do očí. - O čem?
Do toho vám nic není, ne?
Jen jí neříkej o tom kufříku.
Jak je libo.
Co teď?
Teď budeme čekat.
To je ona?
Co ten tu sakra dělá?
Rychlejc!
Je to past!
Pěkný trik, že?
Zdravím, Pětko.
Vypadáš dobře.
V rámci možností.
Rád tě zase vidím.
Mám pocit, jako bychom se viděli včera.
I když tehdy jsi byl trochu starší.
Mimochodem, gratuluji k omládnutí.
Velmi chytré.
Úplně nás to zmátlo.
Kéž bych mohl říct, že to byl úmysl.
Jen jsem špatně propočítal dilataci času a...
No, takhle jsem dopadl.
Ty víš, že tvá snaha je marná.
Tak co kdybys mi řekl, co doopravdy chceš.
Chci, abys tomu zabránila.
Co žádáš, je prakticky nemožné. A to i pro mě.
Co se má stát, se má stát.
To je náš raison d'être.
Jo? A nestačilo by jako raison přežití?
Hned by mě nahradili.
Jsem jen malé kolečko ve stroji.
Tenhle sen,
kterého ses držel, jak svoláš rodinu a zastavíte apokalypsu,
je právě jen to.
Jen sen.
Ale musím říct,
žes na nás udělal dojem.
Tvá iniciativa a odhodlání.
To je opravdu něco.
Proto ti chceme nabídnout
novou pracovní pozici v rámci Komise.
Ve vedení.
Co prosím?
Pojď zase pracovat pro nás. Víš, že tam patříš.
Posledně to moc dobře nedopadlo.
Teď už bys nebyl na korekcích.
Já ti nabízím
hlavní kancelář.
To nejlepší zdravotní pojištění a penze
a taky konec toho věčného cestování.
Jsi uznávaný profesionál
ve školních šortkách.
Máme technologii,
co ten proces zvrátí.
Takhle přece nemůžeš být šťastný.
V téhle podobě.
Já nehledám štěstí.
Všichni hledáme štěstí.
Můžeme to zařídit.
Můžeš zase být...
sám sebou.
A co moji sourozenci?
Co je s nimi?
Chci, aby přežili.
Všichni?
Ano, všichni.
No...
uvidím, co se dělat.
Jsme dohodnutí?
Ještě něco.
Ne.
- Bože! - Pětko?
Pětko!
Pojďte si pro něj.
- Dělej. - Počkej.
Moje nohy!
Co vy tady děláte?
Sakra!
Nastupte.
Luthere, dělej, jeď!
Jedem!
Zatraceně!
Kurva!
Ahoj. Jak to šlo?
- Pravdu? - Jo.
Bylo to skvělý.
Ještě nikdy jsem nehrála bez léků, tak jsem byla strašně nervózní.
Ale bylo to, jako by mě vedla
nějaká neviditelná síla.
- Jako mimotělní zážitek. - Jo, tak nějak.
Jako bych...
Všechno jsem vnímala silněji.
Víc do hloubky.
- A dali mi to. - Cože?
- Mám to. - Fakt?
Panebože, gratuluju.
Mám takovou radost.
Po tom všem, co sis prožila.
Zasloužíš si to.
Ještě nikdo mi takhle nevěřil.
Vanyo.
Nadešel tvůj čas.
Jak se cítíš?
Dobře.
Pamatuješ si, co se stalo?
Ano.
A rozumíš, že se o tom děti nikdy nesmí dozvědět?
Rozumím.
Dobrá.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich