PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ÚDOLÍ A SHAU, VIETNAM. 1968
Sakra.
Útok!
Dělejte, slečinky. Jsou tady!
Dělejte!
Seš hluchej? Obleč se!
Ne, já ne...
Válka nepočká, než se nalíčíš! Chazi, dej ho do kupy.
Dej mu nějaký gatě. Dělejte!
Myslíš, že máme čas? Dej mu zbraň!
Nečum na mě a obleč se!
Zrovna jsi dorazil?
Jo.
- Je to šílený, já vím. - To jo.
Zvykneš si.
Já jsem Dave.
Klaus.
Obsazeno.
Výborně, jsi vzhůru.
Musíme si promluvit. Všichni. Přijď do obýváku.
Jako teď někdy.
To zní jako super akce, ale mám teď fakt fofr.
Na to není čas, svět končí za tři dny.
Tři dny?
- To říkal Pětka. - Ten pacholek vlastně apokalypsu zmínil.
Jen neřekl, jak brzo.
STŘEDA, 8:15
Ale dá se mu věřit? Možná jste si nevšimli, ale je trochu...
Náš malej psychopat.
Zněl dost přesvědčivě.
Kdyby nechtěl zastavit apokalypsu, nešli by po něm ti dva.
Proto po něm jdou?
- Jo. - A co Pětka vůbec viděl?
Zdá se, že jsme společně bojovali proti tomu, kdo to způsobí.
Tak jo, tohle je plán. Projdeme tátův výzkum...
- Cože? Počkat. - Momentík, momentík.
Co se teda stalo prvně?
Jo. Co nám tajíš?
No tak, chlapáku. Vyklop to.
Umřeli jsme.
Co prosím?
Řekl jsem, že jsme umřeli.
Neříkej to.
Co nemám říkat? Štípni mě, já snad sním.
Přestaň fňukat, Hazele. Už jen jeden den.
To je úleva. Na pravdu mi to přišlo až moc skvělý.
A bude to ještě horší.
Smlouva na zabití Čísla Pět zrušena. Očekávejte další instrukce.
Pětka si to s Komisí evidentně urovnal.
Myslíš, že by to tomu sráčovi prošlo tak snadno?
Nedává to smysl.
Ale jo. Je to legenda.
A co jsme my? Třetí liga?
- Včelky dělnice. - Tak musíme začít dělat.
Příští úkol, co nám pošlou, musíme zmáknout.
- Musíme vedení ukázat, že na to máme. - Cože?
Přesně to je tvůj problém. Příští úkol, příští práce...
Žádný příště nebude, když nenajdeme ten kufřík.
- Konečná. - Klidně.
- Klidně, klidně.
- Potřebuju dávku cukru. Jdu k automatu. - No jo.
No jo.
Zabít Hazela a okamžitá evakuace.
Musím uznat, Číslo Pět,
že za celou dobu mého působení
jsem tu nikdy nepotkala nikoho,
jako jsi ty.
Například Hazel a Cha-Cha mají rozhodně talent,
ale nevidí všechny souvislosti.
Tvoje kuráž,
tvůj iniciativní přístup.
Hodně mi to připomíná mě samotnou.
Tedy, jestli se můžu tak chvástat.
Pokud se ti tu bude dobře dařit,
mohl by z tebe být skvělý nástupce, Pětko.
Rád bych co nejdříve prodiskutoval zařízení bezpečí mé rodiny.
A také tu výměnu těla.
Takový elán.
Vítaná změna,
to uznávám.
Ale zpomal, Pětko. Všechno má svůj čas.
Navíc když jsi konečně souhlasil se spoluprací,
máme času, kolik budeme chtít.
Komise svou prací podporuje křehkou rovnováhu
mezi časovou linkou
a svobodnou vůlí lidstva.
Kufřík už není součástí tvé výbavy, Pětko. Osvoboď svou mysl.
Jsi v managementu.
Jeden z nás.
Všichni lidé na tomto patře jsou případoví manažeři.
Každý v danou chvíli zodpovídá za jednu důležitou událost.
Je jich tolik.
Působivé, že?
Být součástí něčeho...
tak velkolepého.
Tak dál.
Když si někdo zvolí špatnou cestu
a dojde ke změně událostí, Komise dostane hlášení
od agentů v terénu.
Tato hlášení se třídí a jsou přidělována případovým manažerům.
Ti rozhodnou, jestli je třeba...
někoho odstranit z rovnice, aby se událost stala tak, jak má.
Podle toho rozhodnutí
pak případový manažer odešle instrukce potrubní poštou
časovým atentátníkům, jako jsi byl ty, Číslo Pět.
Nějaké dotazy?
Jo.
Který manažer měl na starosti můj případ?
Myslíš apokalypsu.
- Pětko, tohle je Dot. - Zdravím.
Má na starosti vše okolo apokalypsy.
Byla to právě ona, kdo poprvé registroval tvůj skok do roku 2019.
Nic ve zlém.
Rozhodně jsi nám pěkně zavařil.
Přechytračit dva naše údajně nejlepší časové atentátníky.
Jestli tohle neznačí vůdce...
tak vážně nevím.
Mám podezření,
že máš rád výzvy, Pětko.
Proto pro tebe mám zvlášť složitý první případ.
Škoda, že se Joseph Späh rozhodl, že sabotáž palivové nádrže neprovede.
Bylo by to mnohem snazší.
Každopádně,
kdybys měl dotazy,
budu hned za tebou.
Proč jsem vůbec tady?
Protože je to důležitý.
Mám pocit,
že vždycky když je vidím, trochu mě ubyde.
Teď je to jinak. Máš mě.
Jsem Sonny a ty Cher.
Jsem burákový máslo a ty džem.
Vanyo, být první houslistka
je obrovský úspěch. Zvládla jsi to úplně sama.
Je správný pozvat je na ten koncert.
Musí vidět, jaký máš talent, jo?
Tak jo, Sonny.
Jdeme na to.
Služebná má volno?
Zamlada to pro nás byla máma.
Kde všichni jsou?
Jak to, že na žádném nejsi?
Všechno se točilo kolem Umbrella Academy. Já v ní nebyla, takže...
Páni.
Až teď nám říkáš...
Leonarde?
Leonarde, pojď.
Ne, musíme to vyřešit.
- Jenom my? - Jako v domě?
- Celá planeta? - I venku.
- Umřeli všichni. - Ahoj.
Co se děje?
Rodinná záležitost.
Takže jste mě samozřejmě nezavolali.
Tak to není, ale...
- Nebudu vás rušit. - Počkej.
- Povím ti to, až budeme sami. - Neobtěžuj se.
Já taky nebudu.
Vanyo, to není fér.
Fér?
Být tvou sestrou není vůbec fér.
Co se pamatuju, ze všeho jste mě vynechávali.
Vinila jsem z toho tátu, ale ten umřel.
Takže šmejdi jste vy.
Auvajs.
Vanyo, počkej. Zapomněl jsem si bundu.
Já se tam nevrátím.
Tak běž napřed, já tě doženu.
- Půjdu to Vanye vysvětlit. - Ne, nemáme čas.
Musíme zjistit, co způsobí apokalypsu.
Existuje spousta možností.
Jaderná válka, asteroidy.
Ale já bych řekl, že půjde o Měsíc, ne?
Táta měl důvod mě tam poslat.
Denně jsem mu posílal vzorky a zprávy o podmínkách.
Takže nejdřív musíme najít jeho výzkum.
Počkat, počkat. Poprvý jsme při boji všichni umřeli.
- Pamatuješ? - Klaus má kupodivu pravdu.
Proč to teď bude jinak?
Kvůli Pětce.
Posledně jsme ho neměli.
Nebyli jsme v tom spolu.
Teď bude Umbrella Academy v plný síle. To potřebujeme.
A kde teda Pětka je?
No, měl plán, že změní časovou linku.
Brzo se vrátí.
Já jdu po Hazelovi a Cha-Che.
Jako teď?
To si piš. Tři dny a čas rychle běží.
Počkej, Diego.
Vím, že chceš pomstít kamarádku...
Nebyla to jen kamarádka, Luthere.
Jestli mám umřít, musím nejdřív oddělat ty parchanty.
Nevypadáš moc dobře.
Co to povídáš? Připadám si skvěle.
Nemusíš na to být sám.
- Vím, že ti na tom záleží. - Nejde o tebe.
Klausi?
Klausi.
- Klausi! - No jo, pardon.
Takže co? Taky to se světem vzdáváš?
Jo, víceméně. Jo.
Takže tak je to.
Je ti fuk, že za tři dny všichni umřeme.
Nemůžu tomu uvěřit.
Jsme na to sami.
Prosím, snad ne i ty?
Musím odletět do L.A.
Jestli se to stane, musím být s dcerou. K čertu se soudem.
A řekl jsi to sám.
Akademie musí být v plný síle,
abychom vůbec měli šanci.
Promiň, Luthere.
Jak jsem mohla bejt tak blbá a vrátit se tam?
- Promiň, neměl jsem tě nutit. - Ne, to je má chyba.
Jen jsem chtěla, aby na mě jednou byli pyšní.
Jak mě mohlo napadnout, že bych jim stála za pozornost.
Nic se nikdy nevyrovná tý jejich nadřazenosti
a kecům o strašný zodpovědnosti.
- Vanyo! - Co?
Co se to sakra děje?
To ty ses stala.
Ale no tak.
To je šílený.
Takhle už to bylo.
To je náhoda.
Leonarde, to je nemožný.
Tak pojď.
Ke mně je to blízko.
Sakra.
- Čau. - Čau.
Hele, mohl bys?
Jo jasně, zavážu ti to. Když ty pak svážeš mě.
Co prosím?
Naposledy jsem byl střízlivej při tom super zážitku,
kdy mě ti magoři svázali v motelu.
Teda, seš fakt pěkně zvrácenej magor.
Proč? Sám furt říkáš: „Klausi, musíš přestat s drogama, brácho.“
- Na to jsou i lepší způsoby, brácho. - Pro mě ne.
Potřebuju, aby mi někdo odebral možnost volby.
- Tak jo. - Super.
Tak pomůžeš mi?
Jo.
Jasně.
A je to.
PAN PĚTKA
Ahoj, Pětko.
Jak to jde?
Na dokončení tohoto úkolu potřebuji naprosté ticho.
Aha. Dobrá.
Pár z nás půjde společně na oběd
a já si říkala, jestli...
Máš práci.
Tak zatím.
Takhle to bohužel nefunguje.
Pětko.
Seznam se s Glorií.
Gloria je asi tím nejdůležitějším článkem naší organizace.
Glorie,
tohle je Číslo Pět.
No to se podívejme.
Nebezpečný chlapec.
Mám velikou radost, že jsme odvolali tvou vraždu.
Tvá pověst tě předchází.
A zdá se, že ji tu budeš budovat dál.
ZABÍT KARLA WEBERA
Karl Weber.
Pověz mi,
proč chudák Karl?
Karl Weber je řezník, u kterého kapitán Ernst A. Lehmann
nakupuje maso.
Když Karl zemře, jeho řeznictví zdědí jeho syn Otto, který...
si nikdy nemyje ruce, což je hnus.
Takže si kapitán maso koupí od něho.
Bude mu nevolno.
Takže přijde pozdě do práce.
Což zdrží odlet.
Aby dohnali ztrátu,
Hindenburg poletí skrz frontu plnou elektřiny a vlhkosti.
Kvůli statické elektřině na palubě bude loď jako sud s prachem.
Jiskry od motoru...
A hned tu máme...
Už jste jistě všichni slyšeli, že pan Pětka prokázal,
že s perem je stejně schopný, jako byl s mečem.
Nechť je jeho výkon inspirací
vám všem.
Herbe.
Jak dlouho děláš na Lusitanii?
No, tak to bylo tak...
Co prosím?
- Když jsem začal... - Cože? Neslyším.
Pořád tě neslyším.
Gene, na slovíčko, než půjdeš na oběd.
Gutenbergovi se nějak nechce do knihtisku.
Sakra.
Tak ja ti jde první den?
Lepší to být nemůže.
To ráda slyším.
Spálila jsem si rugae.
Už sis někdy spálil rugae?
Rugae.
Ty hrbolky na patře v ústech, které pomáhají posouvat potravu do jícnu.
Každopádně mám na dva dny tekutou dietu. Proto to neustálé močení.
Jedna pokažená součástka a nic nefunguje, jak by mělo.
Víš, integritu si v kanceláři ceníme ze všeho nejvíc.
Důvěra je zásadní a buduje se časem.
Ale v případě porušení pravidel bude Komise jednat rychle a bez milosti.
Zrovna ty takovou efektivnost jistě oceníš, Číslo Pět.
Nějak mi vyhládlo.
Už jsi obědval?
Ještě ne.
Výborně. Nechtěl by ses najíst u mě v kanceláři?
Ty si dáš pevnou stravu a já si to budu vychutnávat
skrze tebe.
To zní skvěle.
Ten kufřík je tady?
To říkali z Komise.
Tak jo.
Fakt jsme uprostřed ničeho.
Co to děláš?
Vážu si tkaničku.
Můžu se zeptat na něco ulítlýho?
Povídej.
Fakt by to bylo tak zlý,
kdybychom kufřík nenašli?
Jo.
Víš, co se stane lidem, co dělají vlny.
Byli bychom štvaná zvěř. Co blbneš?
Asi už mě nebaví, jak mi říkají, co dělat, kam jít.
Nebylo by fajn občas zabít, koho chceš,
a ne, koho nám řeknou?
Kašlem na ten blbej kufřík.
Co takhle tady zůstat?
Jestli jsi zapomněl, tohle vše za pár dní končí.
Tak co jim pomoct to zastavit?
- Zastavit co? - Však víš.
To je nemožný.
- Proč? Pětka se vrátil. - A selhal.
Je zpátky v Komisi.
Nedá se nic dělat, Hazele.
Můžeme dělat jen to, co řeknou.
Tak či tak, vždycky tě dostanou.
Všude dobře, doma nejlíp.
To jo.
Hele.
- Nemáš hlad? - Něco bych snědla.
Co kdyby sis šla oddychnout a já donesl něco k snědku?
Z tý čínský restaurace U Samuraje?
Kuře kung pao, extra pálivý.
Tak jo. To zní dobře.
Díky.
Super.
Budu tu cobydup.
Jo, klíčky.
Děje se něco, pane Luthere?
Kde jsou?
Ty krabice, zprávy, vzorky?
Všechno, co jsem posílal z Měsíce?
To si nejsem jistý.
- Váš otec velmi dbal na své soukromí. - Přestaň, Pogo!
Víš o všem, co táta dělal.
Co?
Chytrej stařík.
PRO: TÁTA, OD: LUTHER DNY 125–150
Ani se na to nepodíval.
Proč ne?
Váš otec měl mnoho vlastností,
ale upřímnost k nim nepatřila.
Po vaší nehodě
vám chtěl dát nějaký cíl, pane Luthere.
Zdálo se mu, že jinak to nepůjde.
Cože? Zašít mě na čtyři roky na Měsíci?
Nebyl jsem dost dobrá Jednička.
Tak to bylo?
Zklamal jsem ho?
Tak mě odehnal?
- Ne, tak to nebylo. - Pogo.
Nech mě, prosím.
- Pane... - Hned, prosím!
Jdi pryč!
Dovolila jsem si nám připravit
hostinu.
Páni, kdes je vzala?
Mé metody zůstanou zahaleny tajemstvím.
No, nejsi jediná, kdo má tajemství.
Kdyby něco.
Jo a...
ještě něco.
To je pro tebe.
Tak...
Líbí se ti?
Nikdy si ho nesundám.
Málem bych zapomněla. Mám ještě něco.
Luthere Hargreevesi,
smím prosit?
Číslo Jedna?
Číslo Tři?
Tohle je naprosto nepřijatelné.
Oba víte, že zábava a hry jsou povoleny jen v sobotu
mezi 12 a 12:30.
- Ale my jen... - Sem už nikdy nesmíte.
Rozumíte mi?
Nikdy!
Tenhle pokoj nesnáším.
Já se díky němu sjel pěkně.
Když taťka exnul, stopil jsem tu všechny cennosti.
To je ono. Pevnějc a výš.
Dobře.
Jestli uvidím, že ti stojí,
tak padám.
Konec světa, a ty chceš najednou vystřízlivět.
Nevykládej si to špatně,
já ti to chválím.
Ale čekal bych, že si dáš, na co přijdeš.
Jo, ta myšlenka mě taky napadla, to mi věř.
Ale potřebuju něco udělat
a ta blbost nefunguje, když nejsem střízlivej.
Chceš vyvolat, o koho jsi přišel?
Jak se jmenovala?
Jmenoval se Dave.
Sloužili jsme spolu v údolí A Shau
na Hoře krčící se šelmy.
Dave musel bejt výjimečnej člověk,
když snášel ty tvoje magořiny.
Jo.
Jo, byl...
Byl milej a silnej a zranitelnej a...
krásnej.
Krásnej. A já...
byl tak blbej, že jsem za ním šel na frontu.
- Tys fakt bojoval? - To si piš.
Jak tě mohli nechat?
Nechat? Válce bylo těch těl pořád málo. Prosím tě.
Včetně jeho.
No hele, koukni na nás.
Jak se bráchové hezky sbližujou před koncem světa.
No jo, proč ne?
- Všichni, co mám rád, už umřeli. - No jo.
Ta policajtka.
Jo.
A taky máma.
Obě jsem je zklamal.
A takhle jsem dopadl.
Sám s tebou.
A do řiti.
Co je?
Potřebuju čůrat.
Jak je vidět, došlo k podivným škodám na vozidlech a lampách.
Stalo se tak dnes poblíž centra.
Policie má podezření na opilého řidiče.
Více informací vám přineseme...
Díky.
Jsi v pořádku?
Jo, v pohodě.
Tak jo.
Podívej, je mi jasný, že je toho na tebe hodně.
Představa, že v tobě dřímaly tyhle schopnosti.
Jako schopnost ohýbat lampy?
Tvoje nálada změnila okolí.
Přestalo pršet. Já to viděl.
To jsem nebyla já. Mrzí mě, že tě musím zklamat.
Mě bys nezklamala, ani kdybys chtěla.
Ale pokud jsi to vážně udělala ty,
je to krásný.
- Je to síla. - Kdyby to byla pravda,
všechno, co o sobě vím, by bylo jinak.
Všechno, co mi říkali.
Mohl to tvůj táta vědět?
No tak, to není možný.
Kdybych byla výjimečná, byla bych v akademii.
Mrzí mě, že jsi zkejsnul s tou obyčejnou.
Slovo „obyčejná“ na tebe rozhodně neplatí.
Přijdeme na to.
Jako tým.
Můj život je tak podivnej.
Podivnosti se mi líbí.
Evidentně.
A takhle Phil rozhodl, že arcivévoda musí zmizet.
Dáš si zákusek?
Jednou jsem si po apokalypse dal zkaženou twinkie. Teď už sladké nemusím.
Prosím,
udělej mi radost.
Jakou cítíš chuť?
Jako padesátá léta?
Přesně tak.
Naše oddělení metafyziky přišlo se způsobem,
jak vložit chuť celé dekády do jednoho bonbónu.
Tenhle je ve stylu nugátového bonbónu.
V roce 1955 byly v Americe oblíbené.
Pozoruhodné.
Jistě rád uslyšíš, že se jedná o stejné oddělení,
které chystá tvé nové tělo.
Což mi připomíná. Něco pro tebe mám.
- Carlo? - Ano?
Přinesla bys tu krabici?
Jistě.
Do toho, otevři ji.
Šaty dělají člověka.
Nebude příjemné, až si ho budeš moct obléct?
Ujišťuji tě, že to bude brzy.
I právě teď na tvém těle pracují.
Děkuji.
Je to moc milé.
Není to čínský plamenomet?
Dobrý postřeh.
Válka.
Velmi fascinující koncept.
Dočasný lék na věčnou lidskou vadu.
Z výšky deseti kilometrů to jde samozřejmě poznat líp.
Je to jen pár z předmětů, co jsem si přivezla z cest.
Granáty M26 z války ve Vietnamu.
A tohle je možná nejpozoruhodnější.
Má pistole Walther.
Konkrétně ta, se kterou se zastřelil Hitler.
Takové věci bychom si brát neměli, ale...
on už ji nepotřeboval.
Zkus si to.
Jak je dokonale vyvážená.
Chtěl bych probrat pár záležitostí.
Pár návrhů jak vylepšit pracovní postupy.
Hned to tu chceš rozhýbat.
To obdivuji.
Tak šup.
Povídej.
Gloria.
Od potrubní pošty.
Nebylo by jednodušší, kdyby manažeři zprávy posílali sami?
Ten nápad oceňuji.
Opravdu.
Ale Glorii mají všichni hrozně rádi. Měla bych to pořád na talíři.
Je u nás už spoustu let a má takhle blízko do penze.
Promiňte, že ruším. Mohla bych na chvilku?
Jistě.
Povinnosti.
Zbytek si povíme jindy, Pětko.
Jistě. Můžu?
Prosím.
Ahoj.
Takže...
nejbližší let je večer a já nevím, co dělat.
Nemůžu tu jen tak sedět.
Tak počkám na letišti.
Jen jsem se chtěla rozloučit.
Luthere?
Našel jsem tátův výzkum z mojí mise na Měsíci.
Všechny zásilky byly ještě zapečetěný.
Proč by to...
Vůbec je neotevřel, protože mu bylo jedno, co tam dělám.
Čtyři roky mýho života.
Jen lež.
To je parchant.
Nejsem na záchranu světa ten pravej, Allison.
Luthere, to neříkej.
Svět potřebuje vůdce, a to já nejsem.
Fakt ne.
Táta to věděl a teď to vím i já. Končím.
Můžu ti něco ukázat?
Co? O co jde?
Prostě... pojď se mnou.
Co je? Máš na práci něco lepšího?
Nemůžu uvěřit, že to tu ještě je.
Já taky ne.
Nechápu, že to nesundal, když nás tu chytil.
Proč tu jsme?
Abychom dojedli hostinu.
Bože. Sakra...
Jen se tam...
- Bacha. - Bože.
Asi už holt nejsme děcka.
Mohl bys aspoň na chvilku vypnout ten svůj cynickej mozek?
Možná je tohle naposledy, co...
Páni.
To jsou...
Jo, přesně ty samý.
Na zdraví.
- Omlouvám se. - Ne, to já.
Ne, sakra!
Bože.
No jo.
Už nejsme děcka.
Vydržel dýl než ty limonády, co?
Říkalas, že si ho nikdy nesundáš.
Jo, ale sundala.
Víš,
když už nás tu táta nemůže chytit, můžeme jít kamkoliv.
V domě, na nádvoří.
Ve skutečným světě.
Máš pravdu.
Nechceš odsud vypadnout?
Jo, asi bych našel chvilku v programu.
Tak pojď.
Panečku.
Bože.
Bože, tak jo.
ZABÍT HAZELA
Asi už mě nebaví, jak mi říkají, co dělat, kam jít.
Kašlem na ten blbej kufřík. Co takhle tady zůstat?
Za pár minut to bude.
Já vás pak zavolám.
Ten parchant.
Hned to bude.
- Hele, asi to byl špatnej nápad. - Hej, počkat.
Ne, měl bych si dát poslední dávku, ať je to jednodušší. To je celý.
- Hned jsem tu. - Ne.
Žádný takový.
Takhle to nefunguje.
Ne. Sedej.
- Diego, poslouchej. - Sedej.
Poslouchej chvíli.
Sedej, sakra.
Sedni si.
Sedej.
Sakra, Diego.
Přestaň, sakra!
- Ne. - Nech toho.
Pusť mě.
Pusť.
Poslouchej mě. Poslouchej.
Můžu ji pro tebe vyvolat.
- Přestaň. - Patchovou.
Neber si ji do huby, jasný?
- Tak mě pusť. - Nevyvoláš ani prd, když nebudeš čistej.
- Prosím... - Nechci ji vidět,
než jí budu moct říct, že jsem ty hajzly oddělal.
Prosím, Diego.
Prosím.
Prosím, Diego.
Tohle máš pro příště.
Zvratky, moč, cokoliv.
Víceúčelový, víš?
Diego.
Diego, prosím. Vrať se, ty šmejde!
Připravte se, jsou tady!
Odpalte miny!
Kristova noho!
To bylo blízko, co Dave?
Dave?
Doktora!
Dave! Podívej se na mě.
Kurva.
Doktora!
Podívej se na mě. Podívej se.
Bude to dobrý.
Prosím.
Zůstaň se mnou, prosím.
Ne, ne, ne.
To ne.
Potřebuju doktora, sakra!
Mami?
Ahoj, Diego, drahoušku.
Jak to...
že tu chodíš?
Dávám jednu nohu před druhou.
Proč, jak to děláš ty?
Mami, já...
- Co si pamatuješ jako poslední? - No, podívejme.
21. března. Západ slunce byl v 19:33.
Měsíc dorůstal do první čtvrtě. K večeři byla slepice...
Mami, to bylo před týdnem.
Pamatuješ si ještě něco?
Ne.
Asi je to zvláštní.
Jak dnes asi bude venku?
Ráda bych si zašla do parku.
Táta tě odsud nepouštěl.
Tvůj otec už tu není.
Můžeš si dělat, co chceš, mami.
To už je lepší, ne?
Takovýho tě znám.
Jako chlapa, co sní deset hot dogů?
Ne. Chlapa, co k životu nepotřebuje misi.
Víš, tak trochu bych chtěl...
všem lidem říct, ať si to tu užívají, dokud můžou.
Já bych to zas možná nechtěla vědět.
No jo, promiň.
Ale ne, jen...
člověk si začne říkat, co kdyby...
Jak by to bylo, kdybych neodešla?
A jak by to bylo, kdybych já odešel?
Nemůžu uvěřit, kolik času mě stálo, že jsem tátovi věřil.
A myslel jsem, že můžu zachránit svět.
Změnit už to nemůžeme.
Přes to všechno...
jsem za něj vděčná.
Bez něho bychom se nepotkali.
Jo.
Ty jsi asi jedinej, kdo mě doopravdy zná, a stejně mě má rád.
Už musím na letiště a za Claire.
Sbohem, Luthere.
- Allison, počkej. - Nemůžu. Co to letadlo?
Allison Hargreevesová,
smím prosit?
Jsi ten nejmilejší a nejhodnější chlap, co znám.
Jestli to nebylo evidentní, všechny chlapy jsem s tebou srovnávala.
Tohle jsme měli udělat už dávno.
Jsem blbec.
Ale nejsi.
Když teď vyrazíme, ještě to letadlo stihneme.
Spolu?
Glorie, Jednatelka ví, že Pětka něco chystá.
Tohle hned pošli Hazelovi a Cha-Che.
- Hned. - Dobrá.
A to je kdo?
NOVÝ ÚKOL: CHRÁNIT HAROLDA JENKINSE
ZABÍT HAZELA
ZABÍT CHA-CHU A OKAMŽITÁ EVAKUACE
Vždyť víš, že máme jiný postup.
Kde je Gloria?
Nevím. Nebyla k nalezení.
Jsi pro mě velkým zklamáním.
Co se má stát, nemůžeš změnit, Pětko.
Opravdu mi přijde velmi zvláštní, že se nedokážeš zbavit té představy.
Jsi pravý pragmatik.
Patříš mezi nás.
Díky tobě nepatřím nikam.
Udělala jsi ze mě zabijáka.
Zabiják jsi byl vždycky.
Já tě jen nasměrovala.
Byla to chyba, že tě táta držel pod zámkem.
Měl jsem něco říct.
Všichni jsme měli.
Musím ti říct ještě něco, Diego.
Pogo a já jsme lhali.
Lhali jsme vám všem.
Ochranka.
Tady Dot.
Ochranka k potrubní poště.
Poplach u potrubní pošty.
- Dám to do sušičky. - Dobře.
ČÍSLO SEDM
NEOMEZENÉ, NEKONTROLOVATELNÉ A NEBEZPEČNÉ
JE TŘEBA UTAJIT.
SEDATIVA PRO KONTROLU NÁLAD
Poplach u potrubní pošty. Ochranka k potrubní poště.
Kam ten spěch, Pětko?
Teprve začínáme.
Klausi.
Panebože.
Dokázal jsem to. Funguje to.
Dave!
Vážně chceš, aby tohle bylo to poslední ve tvé složce?
Když končím, tak holt asi končím.
Dlouho to nevydržíš, Pětko.
Oba víme, že i ty máš své meze.
Zachránila jsem tě před celým životem v osamění.
Jsi mi zavázán.
Opravdu někomu dlužím.
Ale ne tobě.
Do prdele.
Hej, co to...
Počkat. Poprvý jsme všichni umřeli.
STŘEDA, 8:15 (ZASE)
Pamatuješ?
Klaus má kupodivu pravdu.
Proč to teď bude jinak?
Bože!
Jsem ještě sjetej, nebo ho vidíte taky?
Pětko, kde jsi byl?
Není ti nic?
Kdo to způsobil?
To je irelevantní.
Takže apokalypsa bude za tři dny.
Jediná šance na záchranu světa jsme my.
- Umbrella Academy. - Jo, ale samozřejmě se mnou.
Takže jestli vy poskoci nepřestanete blbnout, jsme v hajzlu.
Koho zajímá, co nám táta provedl?
Bude nás to provázet celej život?
Ne.
Abychom měli šanci dožít se dalšího týdne, sehnal jsem stopu.
Už vím, kdo způsobí apokalypsu.
Jeho musíme zastavit.
CHRÁNIT JENKINSE
Harolda Jenkinse?
Kdo je sakra Harold Jenkins?
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich