PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
V sedm hodin prvního dne v říjnu 1989
začala jedna žena rodit.
Pane Jenkinsi, tohle je váš syn.
Nebylo to naprosto ničím neobvyklé.
Jednalo se o výsledek průměrného těhotenství.
Harold.
Toto dítě bylo ve všech směrech průměrné.
Avšak bohužel pro svět,
okolnosti jeho výchovy byly pravým opakem.
Má zástavu. Přivezte vozík, rychle.
Tlak 80 na 30. Zástava srdce.
Pozor!
Pomoc, Harolde! Pomoz nám.
Žádné strachy, Umbrella Academy.
Zachráním vás před zlým doktorem Terminalem.
Bum!
Harolde.
Ukliď ty blbý figurky a dones mi pivko.
A hni sebou.
Dělej!
LIMITOVANÁ EDICE PRO SBĚRATELE
Už jedou!
Už je vidím! Vidím auto!
Kosmo! Tebe mám nejradši.
Pardon, jsem největší fanoušek.
Hele, sem nemůžeš.
Vrať se za oplocení.
Já...
Narodil jsem se ve stejný den jako děti z Akademie.
Asi jsem jako oni. Určitě.
Jen jsem ještě nezjistil, jakou mám schopnost.
S vaší pomocí to zjistíme.
Ty žádnou schopnost nemáš.
A nikdy ji mít nebudeš.
A teď běž domů.
Ne, prosím. Já...
Musíte mě tu nechat. Jsem z daleka.
Neposílejte mě zpátky.
Dám ti radu, chlapče.
Ne každý na tomto světě může mít moc.
Honba za něčím nedosažitelným
je záruka života plného zklamání a vzteku.
Tak padej z mého pozemku.
Harolde!
Koukej sem naklusat.
Co to máš na ksichtě?
Buď co k čemu a dones mi ještě pivo.
Dělej!
DOSTAL DVANÁCT LET
Jenkins, Harold.
MĚSTO SE LOUČÍ S REGINALDEM HARGREEVESEM
PŘED PĚTI DNY...
Prachy, prachy.
NOVÝ ÚKOL: CHRÁNIT HAROLDA JENKINSE
Harold Jenkins?
Kdo to sakra je?
To nevím.
Zatím.
Ale vím, že způsobí apokalypsu.
Tak ho musíme najít.
A to hned.
Co má s tou událostí společnýho?
To nevím.
Takže jen znáš jeho jméno?
To je všechno?
To stačí.
Takových ve městě budou desítky.
Tak to musíme začít hledat.
Ne, to je má chyba.
Jen jsem chtěla, aby na mě jednou byli pyšní.
Jak mě mohlo napadnout, že bych jim stála za pozornost.
Nikdy se nic nevyrovná tý jejich nadřazenosti
a kecům o strašný zodpovědnosti.
- Vanyo! - Co?
Co se to sakra děje?
To ty ses stala.
Pardon, ale jsem tu jediná, kdo má pochybnosti?
Jak o tom chlapovi vůbec víš a jak že se jmenuje?
Harold Jenkins. Pamatujete na ty maskovaný magory, co sem vpadli?
Jo, na ty si matně vzpomínám.
Jo, jak nás přepadli, když ty jsi chlastal.
Jo, oni. Poslala je Časová komise,
aby mi zabránili zachránit život na Zemi.
Jaká komise?
Pro ně jsem pracoval.
Sledují všechen čas i prostor,
aby zajistili, že co se má stát, se stane.
Myslí si, že apokalypsa bude za tři dny.
Byl jsem u nich na ústředí a zachytil jsem zprávu,
která byla určená zmíněným magorům.
Chránit Harolda Jenkinse.
Takže on musí mít apokalypsu na svědomí.
- Jak jako chránit čas a prostor? - Kde je ten Hazel?
- Jsem v jednom ohni. - Víš vůbec, jak šíleně to zní?
Víte, co je taky šílený?
Že vypadám jako třináctiletej kluk.
Klaus klábosí s mrtvýma a Luther si myslí, že tím kabátem někoho oklame.
Šílený jsme ve všech směrech. Odjakživa.
Na tom něco bude.
Tenhle život jsme si nevybrali, jen ho žijeme.
Aspoň další tři dny.
Ale posledně jsme všichni umřeli.
Proč to teď bude jinak? Proč nemám jet za dcerou?
Protože tentokrát jsem tu já. A víme, kdo to způsobí.
Opravdu teď máme šanci zachránit miliardy lidských životů.
Včetně Claire.
Ty znáš její jméno?
Ano. A rád bych se dožil toho, že se uvidíme.
Tak jo.
Toho šmejda dostaneme.
Mně stačilo Gerald Jenkins.
Harold Jenkins.
To je fuk. Už jsem přišel o dva lidi. O další nepřijdu.
Luthere?
Jo, běžte napřed.
Já ještě projdu tátův výzkum.
Pořád si myslím, že to souvisí s tím Měsícem.
Vážně? Konec světa se točí kolem tebe a táty?
Ne, ale říkal, ať vyhlížím nebezpečí.
Je to snad náhoda? Musí to spolu nějak souviset.
- Měli bychom být pohromadě. - Na tohle nemáme čas.
Jdeme. Já vím, kde toho sráče najít. Klausi, jdeš se mnou.
Radši ne, díky.
Já to asi...
Asi to vynechám...
Není mi úplně nejlíp, takže...
Smlouva na zabití Čísla Pět zrušena. Očekávejte další instrukce.
Pětka si to s Komisí evidentně urovnal.
Myslíš, že to tomu sráčovi prošlo tak snadno?
Nedává to smysl.
Ale jo. Je to legenda.
A co jsme my? Třetí liga?
To je fuk.
- Potřebuju dávku cukru. Jdu k automatu. - No jo.
No jo, no jo.
Zatraceně.
Zabít Cha-Chu a okamžitá evakuace.
Ten Jenkins má určitě záznam v rejstříku.
Jen to chce jeho složku.
A jakej máš plán? Napochodovat tam a poprosit?
Tu stanici znám jak svý boty.
Strávil jsem tam hodně času.
V želízkách.
- To je fuk. Poslouchejte plán. - Plán?
Jen tam skočím a vezmu to.
Ne, to ne...
Nevíš, jak to tam chodí, jasný?
Přesně tohle jsem dělal včera.
Cože?
Moje včera, ne vaše včera.
Hned budu zpátky.
Poslouchej. Ty nikam nejdeš.
Už jsem rozhodl.
To vůdci dělají.
Vedou.
- Beemane. - Boha jeho.
Tady bys být neměl.
Musím vidět jednu složku.
Nějakej Harold Jenkins.
Ne, musíš zmizet.
Neměl bych ti to říkat, ale podezřívají tě z její vraždy.
To nemyslíš vážně.
Na místě činu byly tvoje otisky.
Za ty roky jste se často hádali. Nevypadá to moc dobře.
Neuvěřitelný.
Říkám ti to jen proto, že jste si byli blízcí.
Podle mě jsi pěkně otravnej.
Ale taky vím, že bys to nikdy neudělal.
Buď tak hodnej a nedělej vlny.
Než budu mít víc důkazů.
Dobře.
Ale...
Bez tý složky nemůžu odejít.
Víš, že by mě mohli vyhodit?
Ta složka...
Patchový život nevrátí. Ale někoho by to zachránit mohlo.
Nemůžu ti vysvětli jak...
Prostě mi musíš věřit.
Tady Vanya. Nechte mi vzkaz a já se ozvu.
Ahoj, Vanyo. To jsem já.
Jen jsem chtěla...
Strašně se to zamotalo.
Jen jsem chtěla být dobrou sestrou.
Asi jsem to podělala.
Ale určitě mi zavolej, jo?
Mám tě ráda, sestřičko.
Tak?
Nemáte zač.
- Do prdele. - Co je?
Harold Jenkins je Leonard Peabody.
Ani se na to nepodíval.
Proč to...
Proč ne?
Luthere!
Luthere, musíš mě svázat, abych...
Ty piješ?
Do prdele.
Do prdele, jsi nametenej.
Vybral jsi tátovu barovou skříň. Ten bude fakt nakrknutej.
Zavolej ho.
Tátu. Dělej, hnedka.
Už jsem ti říkal, že nemůžu.
Ty malej sráči!
Prosím...
Kristepane.
Luthere.
Jasně že jsem to zkoušel.
Jasný? Bůh ví, že jsem chtěl, ale on je stejnej jako v životě.
Paličatej parchant.
Musí se mi zodpovídat z toho, co udělal.
Že mě tam poslal.
Celej život jsem pro něj všechno obětoval.
Nikdy jsem odsud nevycházel. Neměl jsem žádný kamarády.
A k čemu to bylo?
K ničemu.
Ale ne.
Hele, jenom...
Jen se uklidni, jo? Klídek.
Můžu to zkusit znova.
Teda neslibuju, že jsem dost čistej, ale...
Hele, no tak.
Už jsi měl dost. No tak.
No tak, no tak.
Hlavu vzhůru, chlapáku.
To je dobrý, klidně běž.
Co takhle najít ostatní? Allison ti určitě pomůže.
Nechci ji tu.
Nechci, aby mě takhle viděli.
Stejně bych je jen zdržoval.
Mají moc důležitej úkol.
Co to povídáš?
Jsi přece naše Číslo Jedna.
Za tebou jdeme, náš vůdce!
Pamatuješ?
No vidíš, no ne?
Luthere.
Víš, Diego měl pravdu.
Táta mě poslal na Měsíc,
protože se na to nemohl dívat.
Na to,
co mi udělal.
Co se ze mě stalo.
Ale kdepak. To ne...
Sakra, táta byl takovej hajzl do úplnýho konce.
Víš, jestli...
Jestli tě napadá ještě něco...
co bych mohl udělat...
Chci bejt jako ty.
Chci dělat, co děláš ty...
Ne, to nechceš. Fakt ne.
No tak, Klausi. Ty vždycky vypadáš tak bezstarostně.
Chci jenom...
Chci bejt Číslo Čtyři.
Věř mi. Věř mi.
To fakt nechceš.
To nechceš.
Potřebuješ se jen natáhnout a prospat se.
Ráno ti bude líp, jo?
No dobře, tak půjdu sám.
Cože? To ne.
To ne, Luthere. Nemůžu tě nechat...
Kurva.
Fakt by to bylo tak zlý,
kdybychom ten kufřík nenašli?
Víš, co se stane lidem, co dělají vlny.
Asi už mě nebaví, jak mi říkají, co dělat, kam jít.
Nebylo by fajn občas zabít, koho chceš,
a ne, koho nám řeknou?
Fakt jsme uprostřed ničeho.
Co to děláš?
Vážu si tkaničku.
Můžeme dělat jen to, co řeknou.
Tak či tak,
vždycky tě dostanou.
Máš pravdu.
Vím, že máš pravdu.
Ale stejně bychom měli udělat něco podstatnýho.
Co děláme, je podstatný.
Já myslím pro nás. Ne pro debilní manažery v kvádrech.
Tak dlouho děláme, co po nás chtějí,
že už ani nevím, co si myslím.
Slyšelas to? Poslouchej.
To je datel chocholatý.
Jo.
Když je tu jeden, určitě není sám.
Tráví spolu celý život. Samec nosí jídlo, aby ukázal, že se postará.
Různý brouky a tak.
Patří to k námluvám.
Jen se podívej.
Když má hlad, tak jí. Když chce spát, letí do hnízda.
Když je nadrženej, tak si vrzne. Prostě svoboda.
Podle mě na to přišli.
A na co?
Na obyčejnej život ve dvou.
Někdy máme to, co chceme, přímo před nosem.
Když si to uvědomíme, už bývá pozdě.
- Všude dobře, doma nejlíp. - To jo.
Hele,
nemáš hlad?
Něco bych snědla.
Ahoj.
Opatrně, jo? Nevíme, čeho je ten chlap schopnej.
No jo, mně nebezpečnej nepřipadal.
Vypadal vychrtle.
To platí i pro většinu sériových a masových vrahů.
Však koukni na něj.
Díky.
To máš recht.
A co teda chce s Vanyou?
To nevím. Co se ho zeptat, až ho zabijeme?
Hele, já vyrazím...
Víš, bylo by fajn, kdybyste se drželi...
...plánu.
Super.
Pěkná práce.
Víš, že ani nebylo zamčeno?
Na mým způsobu není nic špatnýho.
Rozdělíme se.
Kdyby něco, tak zakřičte.
Inspirativní vůdce.
Jeden z velikánů.
KOMORNÍ ORCHESTR ST. PLUVIUM VANYA HARGREEVESOVÁ
Hej, tohle byste měli vidět.
Všichni máme spálený obličeje.
Tak to vůbec není divný.
Ten chlap má pořádný problémy.
- Sakra. - Sakra.
O Vanyu mu vůbec nešlo.
Šlo mu o nás.
Pětko.
Krev?
Proboha, Pětko.
Proč jsi nic neřekl?
Musíte pokračovat.
Jsme tak blízko.
Pětko.
Je to tu fakt hezký.
Komu že to patří?
Bydlela tu babička. Spousta štípnutí do tváře přímo...
tady.
Jsi v pořádku?
Celej život se snažím zapomenout na to hnusný dětství, víš?
A jakmile se sem vrátím, připadám si stejně bezvýznamnej.
Jo, to znám.
Hele, nemusíme tu zůstat.
- Můžeme jít do mizernýho motelu nebo tak. - Ne.
Pro naše účely je to ideální.
A co přesně to je?
Musíme zjistit, co doopravdy dokážeš.
Víš, co jsi mi říkala. Cvičení dělá mistra.
Tohle je trochu jiný než akordy.
Jestli doopravdy...
Ani to nedokážu říct. Nedokážu si to představit.
Vanyo.
Celej život sis myslela, že jsi něco míň než tví bratři a sestra,
a teď jsi zjistila, že jsi to v sobě celou tu dobu měla.
Musíš sama pro sebe zjistit, co to znamená.
Jo?
Pročisti si hlavu.
Soustřeď se.
A kde by se to dělalo líp než tady?
Odjíždím.
Chci, abys jela se mnou.
Kam?
Kamkoliv. To je mi jedno.
Prostě odletíme jako ti lesňáčci.
Děje se něco?
Všechno je v pohodě.
Ale není.
Když 32 let obsluhuješ lidi, dost se naučíš.
Je to jen kvůli práci.
Máme nový úkol.
Od firmy.
Máme bez otázek poslouchat příkazy, ale...
- Ale co? - Já nechci.
Už ne.
Už nebudu dál hrát ty jejich hry. Chci změnu.
A ty podle mě taky.
Dobrá.
Vážně?
Ano, vážně.
Jak jsi říkal.
Život je krátký. Když něco chceš, musíš si za tím jít.
Ani netušíš...
jakou z toho mám radost.
Ale tuším.
Jak to vzala tvá kolegyně?
Neřekl jsem jí to.
Za celé roky nevynechala ani den. Práce je pro ni všechno.
Nevěděl bych, co říct.
Nebylo by správné jen tak zmizet.
Tak jo. Zkusím to.
- Ale musíš se sbalit. - Tak jo.
Přijedu pro tebe a vyrazíme v noci.
- Jako dva černí pasažéři. - Tak jo.
- Pokud to platí. Kdyby sis to... - Hazele.
Ano?
Za celý život jsem si ničím nebyla tak jistá.
Dobře.
Dobře...
tak já ještě...
Ahoj.
Zvládneš to, Klausi. Luther tě potřebuje.
Já už...
Tohle je k ničemu.
Jdu domů. Musím domů. Mám absťák.
Víš, že můžu klidně projít skrz tebe, ne?
Jsem si toho vědom.
Tadá.
Musíš se dál snažit.
Pomoz Lutherovi.
Ten může být kdekoliv a dělat kdo ví co.
Víš co? Nejspíš je to dobře.
Chlapák potřebuje svůj život a dneska zažívá skutečnej svět.
- Není na to připravenej. - A kdo je? Já snad byl? A ty?
Promiň, promiň.
Já vím, žes nebyl připravenej umřít násilnou smrtí v mladým věku.
Střízlivost není jednoduchá.
Co je?
Proč na mě tak koukáš?
Nemám ho na starosti. Nehlásil jsem se jako jeho ani tvůj zachránce.
To máš pravdu. Nehlásil.
Ale kdybys měl potíže ty,
nic na světě by Lutherovi nezabránilo, aby ten tvůj vychrtlej zadek zachránil.
Měli jsme ho vzít do nemocnice.
Děcko s ránou po šrapnelu by asi vyvolalo rozruch.
Jo, to i vrahounská svatyně na půdě Harolda Jenkinse.
- Pořád krvácí. Co uděláme? - Musíme vyndat ten šrapnel.
Diego, kam to jdeš?
Mami?
Ahoj, Diego, drahoušku.
Jak...
Jak to, že tu chodíš?
Dávám jednu nohu před druhou.
Proč, jak to děláš ty?
Byli jsme v sedmi barech, třech striptýzovejch klubech a v prádelně.
Luther tu není. Můžeme už domů?
On by to vzdal?
To je ten největší chlupáč, co jsem kdy viděla.
Bože, to jsou muka.
Neslyším tě.
Do prdele.
Myslíš, že si to uvědomuje?
- Asi je mu to fuk. - Pojď.
Luthere!
Brácho!
Není to super?
Jo. Už musíš domu, tak pojď.
Domů? Já jsem teď doma tady.
Kam to jdeš? Vrať se.
Klídek, jen ho chci pozdravit.
Tyhle kostýmy miluju.
- Vidíš? - Jo.
Dal sis někdy tohle?
- Jo. - Nikdy jsem se necítil víc naživu.
Ale mám strašnou žízeň.
- Proč jsi to udělal? - Netuším.
No tak, Klausi, to zvládneš.
Buď silnej, odolej pokušení.
Máš něco?
U Vanyi doma nic.
A recepční v její hudební škole říkal, že dnes nepřišla učit.
Jsi v pořádku?
Jo.
Jen je neskutečný ji tu vidět.
Chtěl bych jí říct, že mě to...
- Nemáme čas. Musíme jít. - No, nevím, Diego.
Pětka tam leží v bezvědomí.
Potřebujeme ho.
Dokážeme to sami.
To už jsme zkoušeli, pamatuješ?
Všichni jsme umřeli.
No, říkám si, že bych měla zajet za Claire, než...
Před tímhle neutečeš, Allison.
Tím to všechno stejnak začalo.
Luther měl pravdu.
- Nikdy bych nečekala, že to řekneš. - No jo.
Musíme držet pohromadě.
Čím začneme?
Další adresy ve složce neměl, ale je tam jedna příbuzná.
Jeho babička.
Žila poblíž Jackpine Road.
- Myslíš, že ji tam vzal? - Můžeme tam začít.
Tak nic. Pojď tudy.
- Ale auto je tam. - Věř mi, jo?
Co se děje?
Přišli si pro mě.
Myslí si, že jsem něco provedl.
- A cos podle nich provedl? - Vraždu.
- A udělals to? - Ne. Jasně že ne.
Proč se vůbec ptáš?
Všude s sebou taháš nože.
No jo, musíme se rozdělit, jo?
Rozhoduju já.
Pamatuješ? Vanya tě potřebuje.
Neudělej žádnou hloupost, jo?
Zahoď to.
Polož tu zbraň, Diego.
Čekal jsem od tebe víc, Chucku.
Poslouchám rozkazy.
Nedělej si to ještě horší.
Diego Hargreevesi,
zatýkám vás za podezření z vraždy Udory Patchové.
Rodriguezi, jsme kámoši.
Zabils poldu, hajzle.
Máte právo mlčet.
Cokoliv řeknete, může být použito proti vám.
Použij proti mně tohle.
Hele, já to asi nedokážu.
Určitě jo.
Zlato, tys viděla, co lidi se schopnostmi dokážou.
Můžou pomáhat těm, co se sami neubrání.
Jo, ale za jakou cenu?
Viděla jsem, jak mým sourozencům jejich schopnosti ničí život.
To ta jejich blbá nadřazenost.
Jak jsi říkala.
To jim zničilo život.
Ale tobě se to nestane.
Jo?
Jen zkus pohnout tou lodí.
- Dělá to něco? - Snaž se dál.
- Ale já... - Mysli na to, že chceš, aby se pohla.
No jo, ale co... Mám na ni upřeně zírat?
Mám na ni ukázat rukama?
To nevím. Existuje jediný způsob, jak to zjistit.
Nemůžu. Nejde to.
- Co je tu k smíchu? - Co...
Připadám si směšná.
Fakt netuším, jak to mohli dělat s vážnou tváří.
Protože na to nejsi zvyklá. To je celý.
Kdyby ses snažila, třeba by to...
Tobě na tom tolik záleží.
Jen ti chci pomoct, Vanyo.
Nemůžeš to hned vzdát.
Promiň.
Možná máš pravdu. Jsme oba unavení.
Tak...
co takhle jít dovnitř a trochu si odpočinout, jo?
Jo, to zní dobře.
A...
pak bychom mohli zajít na večeři.
Znám ve městě skvělou restauraci.
Jo.
Cha?
...HAZELA A OKAMŽITÁ...
ZABÍT HAZELA A OKAMŽITÁ EVAKUACE
Tak či tak, vždycky tě dostanou.
ZABÍT CHA-CHU A OKAMŽITÁ EVAKUACE
Do prdele, Luther.
Pomoz mu, Klausi.
Luthere!
Pardon.
- Sundejte ho ze mě. - Luthere!
Luthere!
Luthere, pomoc!
Ahoj.
Skoro jsem tě neviděla.
Když si tu chodíš tak bledý.
To tam dole nemají slunko?
Tam dole?
- Kde to jsem? - Co bys řekl?
- Nevím jistě. Jsem agnostik, takže... - Na tom nesejde.
Zůstat tady nemůžeš.
Proč ne?
Abych byla upřímná, moc se mi nelíbíš.
No jo, já sobě taky ne.
Ale počkat, nemáš nás milovat všechny?
Jak jsi na to přišel?
Stvořila jsem vás, abych si mohla vybírat.
- A ty se mi moc nezdáš. - Počkat.
Takže ty jsi nás stvořila? Stvořila jsi mě?
Stvořila jsem všechno ostatní, tak i tebe.
Proč?
Máš snad jiný nápad?
Možná. Pár.
Ani nevím.
Tak si je nech pro sebe.
Čas letí, tak si pospěš.
Čeká na tebe.
Kdo?
Dave.
Dave!
Dave?
Jo.
To je příjemný.
Co ti proboha tak trvalo?
Tati.
Čekal bych, že můj syn, co umí mluvit s mrtvými, mě vyvolá už dávno.
No jo, ale...
to je složitý. Já se snažil.
Vážně, ale...
Cpal sis do těla jedy.
A cos čekal? Zrovna jsi umřel. Přemohl mě zármutek.
Neopovažuj se na mě vymlouvat za svou slabost.
No jo, jasně. Ty jsi s tím neměl nic společnýho.
A žes mě zavřel do hrobky s mrtvolama, když mi bylo 13?
Jasně, to s tím nesouvisí.
Bacha, tati.
Neboj.
Stejně už jsi mrtvý.
Tak to je úleva.
Vy děti byste pořád všechno svalovaly na mě.
No, však jsi byl sadistickej parchant.
A taky nejhorší táta na světě.
Jen jsem chtěl, abyste využili svůj potenciál.
A ty obzvlášť.
Jsi pro mě největším zklamáním, Čtyřko.
Zvládl jsi jen zlomek toho, cos doopravdy mohl dokázat.
Kdyby ses soustředil.
Počkat, jakej potenciál?
Místo toho do sebe láduješ jedy, protože máš strach.
Strach z čeho? Ze tmy?
Radši se nechovej tak povýšeně, drahej papá.
Na nás ti nezáleželo. Podívej na svýho oblíbence Jedničku.
Luther našel ty neotevřený dopisy, co ti posílal.
Ví, žes ho na Měsíc poslal úplně zbytečně.
To ode mě bylo hloupé.
Měl jsem je spálit.
Tohle sis z toho vzal?
Páni, no jasně.
Uznávám, že to nebylo ideální řešení.
Ale...
já věděl, že ho svět bude brzy potřebovat. Vás všechny.
Musel jsem udělat, co bylo třeba.
Je v pořádku?
Záleží ti na tom?
Všechno, co jsem dělal,
všechno, čemu jsem vás vystavil,
mělo za cíl vás všechny připravit na něco většího, než jste sami.
To jste nikdy nepochopili.
Byli jsme...
Byli jsme jen děti.
Malý děti.
Nikdy jste nebyli jen děti.
Měli jste zachránit svět.
Počkat, počkat.
Takže tys o tom věděl? O tý apokalypse?
Věděl jsem, že vás musím nějak sjednotit.
Závisel na tom osud světa.
Co tím chceš říct?
Jediná možnost, jak vás zase spojit,
bylo něčím...
zásadním.
Počkat.
Ty...
To ne.
Nechceš říct,
že ses zabil?
Bože, tys nikdy nic nemohl udělat jednoduše, co?
Nemohl jsi zavolat?
Mluvil bys se mnou?
Teď poslouchej, Číslo Čtyři.
Co ti řeknu, je nanejvýš důležité...
Ne, ne.
Já nemůžu.
To nemůžu.
Nemůžu se vrátit, nemůžu se vrátit.
Ne! Počkat!
Zůstaň!
Co je vůbec zač?
Luthere.
Luthere!
Vykopli ho ven.
Já vím, žádná sláva, ale šlo to.
Ne, bylo to výborný. A bylo fajn si trochu oddychnout.
Pánové.
Dobrý večer.
My odjíždíme, tak bych vás poprosil...
Mně je tady celkem fajn. Co tobě?
Mně je výborně, díky za optání.
Jste srandisti.
Určitě najdete jiný auto, na kterým můžete popíjet.
Nám se líbí tohle.
Ale jestli chceš,
vyměníme auto za tu holku.
No jo, běžte a dejte nám pokoj.
Klidně.
Hej, nesahej na ni.
Uděláš s tím něco, slaďouši?
Hej!
Ne!
Leonarde!
Nechte ho!
Nechte ho bejt! Přestaňte!
Dost!
Tak se předveď, ty sráči!
Pomoc!
Leonarde!
Pomoc!
Cha-Cho, já vím, že pro tebe bude těžký to pochopit, ale už toho mám dost.
Končím.
Pracovali jsme spolu hodně dlouho.
Jsme v tom dobří. Dokážeme zabít kohokoliv.
Ale když jsem dostal příkaz zabít tebe, věděl jsem, že už nemůžu.
Ocenil bych, kdybys respektovala mé přání
a každý jsme šli svou cestou.
To nic neřekneš?
Tenhle svět brzo skončí.
A ty myslíš jen na to, aby sis smočil péro.
Hergot.
Co je? Myslíš, že o tý tvý vyschlý couře od koblih nevím?
Tak pozor, takhle to není. Já jsem zamilovanej.
Jasný?
A nemám v úmyslu se na to vykašlat.
A víš co? Já se před tebou nemusím obhajovat.
Je to můj život, ne tvůj.
Za tři dny o ten život přijdeš, tupče.
Ty i tvoje rajda budete tuhý jako všichni ostatní.
Tak měj rozum.
Máme skvělou práci.
Tu nejlepší.
Jezdíme na fajn místa, potkáváme nový lidi a zabíjíme je.
Máme vystaráno, ty vole. Jen si to musíš uvědomit.
Najdeme ten kufřík,
vrátíme ho Komisi a bude to jako dřív.
- Jo? - Já nechci, aby to bylo jako dřív.
Máš tři dny.
Radši bych byl tři dny s ní
než 3 000 dnů s tebou, ty bezcitná mrcho.
Tak mě zastřel.
- Cože? - Zastřel mě.
Jestli odejdeš a já budu ještě žít, půjdu po tobě i tý hnusný štětce.
A až tě najdu, nečekej žádnej proslov.
Ani poslední slova.
Prostě tě zabiju.
Ale nejdřív zabiju ji.
A před tebou. Pěkně pomalu.
Abys cítil všechnu její bolest.
Dělej!
Sbohem, parťačko.
Hazele.
Kam si myslíš, že jdeš?
Vrať se, Hazele!
Vrať se, Hazele! Vím, jak tě najít.
Je po tobě! Seš mrtvej!
Ty i ta hnusná čubka. Jste mrtvý!
Je po tobě, Hazele!
Jsi mrtvej!
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich