‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫האחים שלך ואחותך‬ ‫סיימו את הדייסה שלהם‬
‫וכבר התחילו באימונים שלהם להיום.‬
‫את לא רוצה להצטרף אליהם, מספר שבע?‬
‫מישהי כאן עוברת בוקר קשה?‬
‫את יודעת מה מעודד אותי‬ ‫כשאני מרגישה עצובה?‬
‫שירה.‬
‫מספר שבע!‬
‫היי מספר שבע. אני האומנת החדשה שלך,‬ ‫גברת קורנווליס.‬
‫מספר שבע!‬
‫בוקר טוב, אני גברת סטיבנבייקר‬ ‫ואני האומנת החדשה שלך.‬
‫מספר שבע!‬
‫שלום, מספר שבע!‬
‫שמי גרייס. אני האומנת החדשה שלך.‬
‫אבא שלך אמר לי שאת לא אוהבת דייסה,‬
‫אבל חשוב לאכול ארוחת בוקר‬ ‫כדי לגדול ולהתחזק‬
‫ואחרי שתסיימי לאכול,‬ ‫את צריכה להתאמן עם האחרים.‬
‫הנה, תני לי לעזור לך.‬
‫שננסה שוב?‬
‫עדיף לאכול את הדייסה עכשיו, לפני שתתקרר.‬
‫אנחנו נהיה בטוחים כאן לזמן מה.‬
‫אי אפשר להישאר כאן הרבה זמן.‬
‫אנחנו חייבים לארוז את החפצים שלנו.‬
‫וניה?‬
‫בואי ננקה אותך קצת.‬
‫המשפחה שלך,‬
‫בקרוב הם יבואו לחפש אותנו.‬
‫זה בסדר.‬
‫את לא צריכה לדאוג, אנחנו צוות עכשיו.‬
‫אנחנו נילחם בהם.‬
‫למה שיגיעו בשבילי?‬
‫וניה.‬
‫הרגת את אליסון.‬
‫לא, אני...‬
‫איבדתי שליטה.‬
‫הכל פשוט קרה כל כך מהר.‬
‫אני יודע.‬
‫זאת לא אשמתך. זו הייתה הגנה עצמית.‬
‫זה לא איך שהם יראו את זה.‬
‫לא. אני אסביר להם את זה.‬
‫אני רק צריכה להגיע אליהם‬ ‫כדי שאוכל להסביר להם את זה.‬
‫הם רוצים לפגוע בך.‬
‫אני היחיד שבצד שלך, שמבין אותך...‬
‫עד כמה מיוחדת...‬
‫את באמת.‬
‫ידעתי את זה בפעם הראשונה שפגשתי אותך.‬
‫ואני רואה את זה עכשיו כשאני מסתכל עלייך.‬
‫אבל הם לא רואים את זה.‬
‫הם מעולם לא ראו.‬
‫והם לעולם לא יראו.‬
‫תגידי את זה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫תגידי את זה בשבילי.‬
‫אני מיוחדת.‬
‫תגידי את זה שוב.‬
‫אני מיוחדת.‬
‫טוב, זה לא היה כל כך קשה.‬
‫קדימה! בואו נלך!‬
‫אני לא חושב שהיא נושמת.‬ ‫-אם לא ניקח אותה למעלה, היא תמות.‬
‫היא סובלת מפציעה חמורה בגרון.‬
‫אחד מכם ייצטרך לתרום דם.‬ ‫-אני אעשה זאת.‬
‫אני אעשה זאת.‬ ‫-אני חושש שזה בלתי אפשרי, ילדי היקר.‬
‫סוג הדם שלך תואם לשלי.‬
‫היי לא לדאוג. אני אעשה את זה, בחור גדול.‬
‫אני אוהב מחטים.‬ ‫-מאסטר קלאוס,‬
‫הדם שלך, איך לומר זאת כראוי, מזוהם מדי.‬
‫זוז.‬ ‫-כן, לך.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫תשאבי ממנו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מחפש סמים.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אני לא מקשיב לך יותר.‬
‫פשוט תלך מכאן. לך מכאן, בבקשה.‬
‫אני מעדיף אותך כשאתה לא מסטול.‬
‫נותנים יותר מדי חשיבות לצלילות דעת.‬ ‫-תראה לאן הגעת בזכותה.‬
‫לאן הגעתי?‬
‫לאן הגעתי? לשום מקום.‬
‫אני לא מצליח לדבר עם האדם שאני אוהב.‬ ‫אנשים...‬
‫עדיין לא לוקחים אותי ברצינות.‬
‫אני רוצה לחזור להיות אדיש שוב.‬
‫אתה כזה חלשלוש.‬
‫כן, באמת?‬ ‫-כן, באמת.‬
‫היי!‬
‫החיים לא אמורים להיות קלים.‬
‫החיים קשים.‬
‫דברים רעים קורים. אנשים טובים מתים.‬
‫וואו, אתה שוב מנסה לשחק על זה שאתה מת,‬ ‫נכון? אתה צריך חומר חדש, אחי.‬
‫דיברתי על דייב.‬
‫נמאס לי לראות אותך שקוע‬ ‫בתחושת תבוסה עצמית.‬
‫טוב, אז תפנה את המבט שלך.‬
‫אתה יותר טוב מזה.‬
‫ודייב?‬
‫גם הוא ידע זאת.‬
‫אתה צודק.‬
‫אני מצטער.‬
‫תודה לאל.‬
‫עבדתי עליך!‬
‫זה כמו שפטריק סווייזי עשה‬ ‫בסרט "רוח רפאים".‬
‫איך עשית את זה?‬
‫לא עשיתי.‬
‫אתה עשית.‬
‫אני חושב.‬
‫המנוול שכמעט הרג את אחותנו עדיין שם,‬ ‫עם וניה.‬
‫אנחנו חייבים למצוא אותה.‬ ‫-וניה, לא חשובה.‬
‫היי, זו אחותך.‬ ‫זה קצת חסר לב אפילו בשבילך, חמש.‬
‫אני לא מתכוון שלא אכפת לי ממנה,‬
‫אבל אם האפוקליפסה תתרחש היום,‬
‫היא תמות,‬ ‫ביחד עם שבעה מיליארד נוספים מאיתנו.‬
‫תפיסת הרולד ג'נקינס זו העדיפות הראשונה.‬
‫אני מסכים. בואו נלך.‬
‫היי חבר'ה, אני לא מצטרף.‬
‫אני מתכוון, בלי להעליב או משהו כזה.‬
‫פשוט, אני מרגיש לחוץ במצב הצלול החדש שלי.‬
‫אתה בא.‬ ‫-לא, לא, לא.‬
‫אני חושב שכולנו יכולים להסכים‬ ‫שהכוחות שלי,‬
‫זאת אומרת, הם די חסרי תועלת.‬ ‫אני רק אעכב אתכם.‬
‫קלאוס, קום.‬
‫אתה לא יכול להכריח אותי.‬
‫- שלום - להתראות -‬
‫כשחושבים על זה, קצת פעילות לא יכולה להזיק.‬
‫כן.‬
‫אמרתי לך ללכת מכאן!‬ ‫-וניה, אני אוהבת אותך!‬
‫שמעתי שמועה...‬
‫אליסון!‬
‫שיט.‬
‫- מספר שבע -‬
‫-בלתי ניתנת לשליטה -‬
‫- חייב להישמר בסוד -‬
‫הו אלוהים.‬
‫- שיטות להגבלת כוחה -‬
‫וניה, בואי נלך.‬
‫וניה, אני יכול להסביר.‬
‫כל הזמן הזה אתה רק הולכת אותי שולל.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אני רק מנסה להגן עליך.‬ ‫-ממי?‬
‫מהמשפחה שלך.‬
‫הם אלה שמנסים לפגוע בך.‬
‫וניה, הכול נמצא שם, ביומן הזה.‬
‫אבא שלך...‬
‫פחד ממך.‬
‫זו הסיבה שהוא נתן לך את הגלולות האלה.‬ ‫זה לא היה כדי לעזור לך.‬
‫זה היה כדי לעצור אותך.‬
‫הוא לא סמך על כך שתהיי חזקה מספיק‬ ‫כדי לשלוט בכוחות שלך.‬
‫אני מעולם לא פחדתי ממך.‬
‫קיבלתי אותך כפי שאת.‬
‫אני היחיד שעשה זאת.‬
‫היחיד שאי פעם קיבל אותך כפי שאת באמת.‬
‫האחים שלך ואחותך,‬
‫הם עמדו לצידו כל הזמן.‬
‫מי זה הרולד ג'נקינס?‬
‫הוא...‬
‫מישהו כמונו.‬
‫ילד בודד.‬
‫ילד שונה, שמשפחתו התאכזרה אליו.‬
‫כל מה שהוא אי פעם רצה היה שישמעו אותו,‬ ‫שיאהבו אותו.‬
‫אליסון צדקה.‬
‫אתה חולה.‬ ‫-אני לא זה שניסה להרוג אותך.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-מה הם אי פעם עשו בשבילך?‬
‫אני הסיבה שקיבלת את הכיסא הראשון.‬
‫אני עשיתי את האודישן. זכיתי במקום.‬
‫את חושבת שהנגנית בכיסא הראשון‬ ‫נעלמה סתם כך?‬
‫מה עשית?‬
‫עשיתי את זה בשבילך.‬
‫תתרחק ממני.‬
‫וניה, אנחנו בסכנה.‬
‫אנחנו בסכנה.‬ ‫המשפחה שלך, הם ראו אותך בפעולה ו...‬
‫הם יודעים למה את מסוגלת,‬ ‫והם ירדפו אחרינו.‬
‫לא, הם יקשיבו לי.‬ ‫-הם לעולם לא יקשיבו לך.‬
‫הם רוצים שתרגישי חסרת משמעות.‬ ‫אבל הם אלה שחסרי משמעות, לידך.‬
‫בהשוואה אליהם, את אלוהים.‬
‫את פשוט צריכה לפתוח את עינייך‬ ‫כדי לראות מה הם באמת.‬
‫אני הענקתי לך את זה.‬
‫אז...‬
‫בואי נסיים את מה שהתחלנו.‬
‫וניה, את צריכה אותי.‬ ‫-מה שאני צריכה, זה את משפחתי.‬
‫אני לא...‬
‫לא התכוונתי להרוג את אליסון.‬
‫אני אוהבת אותה.‬
‫ואני אוהבת אותם.‬
‫אבא שלך צדק.‬
‫לא מספיק חזקה.‬
‫הוא ידע זאת.‬
‫ועכשיו, גם אני יודע את זה.‬
‫את חלשה.‬
‫מספיק.‬
‫את פתטית.‬
‫בבקשה לא.‬
‫תסתכלי על עצמך. את כלום.‬
‫לא!‬
‫את חסרת ייחוד.‬ ‫-מספיק עם זה!‬
‫אפילו פחות מכך!‬ ‫-מספיק!‬
‫את לא מיוחדת.‬
‫חסרת ייחוד. פתטית. לא כלום!‬ ‫-מספיק!‬
‫אל תילחמי בי, וניה.‬
‫בבקשה.‬
‫- ריין קווייל, אירוח B&B -‬
‫היי, הייזל, לא ציפיתי שתחזור כל כך מהר,‬
‫אבל נחש מה הבאתי...‬
‫תיהני משדרוג בחינם לריין קווייל B&B שנמצא‬ ‫בסמוך‬
‫ברכישת שובר אטריום פרימיום‬
‫אם את כאן בשביל הייזל, הוא לא חוזר.‬
‫הוא עזב אותי.‬
‫בטח שכן.‬
‫זה לא בדיוק מה שציפיתי למצוא.‬
‫לשון ההמעטה של השנה.‬
‫אין סימן לוניה.‬ ‫-בואו נצא מכאן לפני שהשוטרים באים.‬
‫חכו רגע.‬
‫קדימה, חמש, מה אתה...‬
‫וואו.‬
‫אותו צבע עיניים, אותו גודל אישון.‬ ‫חבר'ה, זהו זה.‬
‫העין שאני נושא עימי כבר עשרות שנים, היא...‬
‫חזרה למקום שהגיעה ממנו.‬
‫הגענו לבחור שהיינו צריכים להרוג‬ ‫כדי לעצור את האפוקליפסה.‬
‫יש! בואו נלך.‬
‫לא, לא. חכו. לא יכול להיות שזה כל כך קל.‬
‫תראו, זה הפתק שלקחתי מהנציבות,‬
‫זה שאומר, "הגנו על הרולד ג'נקינס."‬
‫הידוע גם בשם לאונרד פיבודי.‬
‫אבל מי הרג אותו?‬
‫מי עשה את זה?‬
‫יש לי רעיון מטורף. מטורף, אבל למה שלא‬ ‫נמצא את וניה ונשאל אותה מה קרה?‬
‫אם וניה הצליחה לברוח לאידיוט הזה,‬ ‫יכול להיות שהיא חזרה לאקדמיה.‬
‫היא תצליח לצאת מזה?‬
‫כן.‬
‫אבל מיתרי הקול שלה נפגעו קשות.‬
‫זה נס שעורק הצוואר שלה לא נחתך.‬
‫היא תוכל לחזור לדבר שוב?‬
‫אי אפשר לדעת עדיין.‬
‫חשוב מכך, הודות לך ולאחיך,‬
‫היא עדיין חיה.‬
‫גרייס ואני יכולים להמשיך מכאן,‬ ‫מאסטר לות'ר.‬
‫לך. תנוח.‬
‫אתה האחרון שהייתי בוטח בו כאן.‬
‫אני לא הולך לשום מקום.‬
‫אין שום סימן לוניה.‬
‫היא לא באף אחד מהחדרים.‬ ‫-היא גם לא למטה.‬
‫טוב, אני הולך.‬
‫חכה.‬ ‫-לאן אתה הולך?‬
‫וניה עדיין שם בחוץ‬ ‫וכך גם הייזל וצ'ה-צ'ה.‬
‫אני יודע.‬
‫אני הולך להביא את הדברים שלי‬ ‫ואז אני יוצא מכאן.‬
‫יש לי עניין לא גמור עם הטיפשים האלה.‬
‫אבא אמר לך משהו על האפוקליפסה‬ ‫כאשר דיברת איתו?‬
‫רמז כלשהו לגבי איך היא תתרחש?‬
‫שום רמז. אחלה גילוח.‬
‫אבל בלי רמזים.‬
‫אתה יודע, כשאני חושב על זה,‬ ‫הוא הזכיר משהו לגבי הפוטנציאל שלי.‬
‫על זה שעשיתי עד עכשיו רק אפסית‬ ‫ממה שאני מסוגל.‬
‫איך הוא ידע על האפוקליפסה?‬ ‫-אני לא יודע, אבל תקשיב,‬
‫כל הדבר הזה שלך, של קפיצות בזמן,‬ ‫איך ידעת...‬
‫איך למדת לעשות את זה?‬
‫לא למדתי.‬
‫היית מבין אם באמת היית פיכח.‬
‫היי, אני פיכח. אני פיכח כבר יומ...‬ ‫כבר כמעט יומיים.‬
‫כן, יומיים.‬ ‫-זה מרגיש לי כמו 45 שנים.‬
‫על מי אתה חושב שאתה עובד, קלאוס?‬
‫אני רואה אותך עצבני כל היום.‬
‫טוב, אני מניח ששנינו‬ ‫נלחמים בהתמכרויות שלנו.‬
‫אני לא מכור.‬ ‫-אתה כן.‬
‫אתה מכור לסם שנקרא "האפוקליפסה".‬
‫אתה טועה.‬ ‫-סימן ראשון.‬
‫הכחשה.‬
‫אתה ואני, אנחנו לא אותו דבר.‬
‫ראיתי את המבט הזה‬
‫בעיניו של מישהו שכבר לא מכיר את עצמו יותר‬
‫בלי הסמים שלו.‬
‫תאמין לי.‬
‫אתה צריך פשוט לשחרר.‬
‫באופן מילולי, אבל כן, זה גם יכול לעבוד.‬
‫כל יום הוא אתגר בפני עצמו.‬
‫אני מכיר את המקום האפל והשקט הזה‬ ‫שאת נמצאת בו עכשיו.‬
‫ואני יודע כמה יכאב לך כאשר תתעוררי‬
‫ותגלי שחדלת להיות עצמך.‬
‫כשאני התעוררתי,‬
‫כעסתי.‬
‫כעסתי שנעלמת, שהמשכת הלאה עם החיים שלך.‬
‫ואני עדיין הייתי תקוע כאן, לבד‬
‫עם אבא, בבית הישן והמחורבן הזה.‬
‫אבל אני טעיתי,‬
‫כי גרמתי לכולם להתרחק,‬
‫ו...‬
‫זה כלל את האדם היחיד שאני אוהב בכל לבי.‬
‫אליסון, אני כל כך מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער שלא הייתי שם.‬
‫ואני לא אתן לך להתעורר לבד.‬
‫את חושבת שבאמת הצלחנו לעשות את זה?‬
‫את חושבת שבאמת עצרנו את האפוקליפסה?‬
‫מה עכשיו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני פתוח להצעות.‬
‫אני אפתח.‬
‫היי, חברי הוותיק.‬
‫אתה מחזיק באחותי?‬
‫אם לא, בא לך מרגריטה?‬
‫בוא.‬
‫אתה כאן כדי להרוג אותי?‬
‫שיט. סליחה. כוחו של הרגל.‬
‫למרות שאני יכול להבין‬ ‫מה גורם לך להרגיש כך‬
‫ובכן תקפתם את הבית שלנו,‬ ‫ניסיתם להרוג את המשפחה שלי, ו...‬
‫חטפתם את אחי.‬
‫אין הרבה מה לעשות בקשר לעבר.‬ ‫אל תשכח שאני לא הרוצח היחיד בחדר הזה.‬
‫יש לך היסטוריה עקובה מדם משלך, חבר.‬
‫אם כבר מדברים על זה,‬
‫העבודה שעשית בקלהון,‬ ‫זה החומר ממנו נוצרות אגדות.‬
‫אני לא מאמין שאני...‬
‫יושב כאן ומדבר איתך, אחרי כל...‬ ‫-הייזל, למה אתה כאן?‬
‫טוב, אני, אתה יודע...‬
‫דייגו, מספיק!‬
‫קום!‬
‫אתה יודע, לפני שאתה הורג אותו,‬ ‫אולי תרצה לשמוע מה יש לו לומר.‬
‫אני הולך להרוג אותך בגלל מה שעשית לפץ'.‬
‫או שלא. נראה איך יילך.‬
‫זה נראה כואב.‬
‫נשיכות זה כבר יותר מדי.‬
‫הייזל, אני מציע לך להגיד מהר‬ ‫את מה שבאת להגיד,‬
‫לפני שהוא מתאושש.‬
‫עזבתי את השותפה שלי, פרשתי מהנציבות,‬ ‫ובאתי כדי להתנדב.‬
‫בשביל מה?‬ ‫-כדי לעזור לעצור את האפוקליפסה.‬
‫מה לכל הרוחות מצחיק אותך כל כך עכשיו.‬
‫לפני שאענה על כך,‬ ‫למה אתה רוצה לעזור לנו?‬
‫בוא נגיד שיש לי אינטרס עסקי בחנות דונאטס.‬
‫טוב, אני מצטער לבשר לך את זה, חבר,‬ ‫אבל איחרת ביום אחד.‬
‫העובדה שאתה נמצא כאן עכשיו‬ ‫אומרת ללא צל של ספק‬
‫שסכנת האפוקליפסה הסתיימה.‬
‫באמת? איך אתה יודע?‬
‫המטרה מתה.‬
‫מצאתי אותו הבוקר.‬
‫אתה היית הנעלם הלא ידוע האחרון‬ ‫שנותר במשוואה.‬
‫שיט. באמת?‬
‫אם אתה בחוץ, אז...‬
‫התופת לא תכה.‬
‫בסדר.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫אם לומר בכנות, אני לא יודע.‬
‫אני רודף אחרי הדבר הזה כבר כל כך הרבה זמן,‬
‫אף פעם לא הקדשתי מחשבה ליום שאחרי.‬
‫אני לא יודע. מה איתך?‬ ‫-אני סיימתי עם כל הטירוף הזה.‬
‫הגיע הזמן להתחיל מחדש.‬
‫אתה צריך לעשות את אותו הדבר.‬
‫זה קל יותר לומר מאשר לעשות.‬
‫זה לא חייב להיות קשה.‬
‫זאת אומרת, תחשוב על זה ככה:‬ ‫אם לא היית נוסע בזמן, ואף פעם לא...‬
‫היית נתקל במטפלת,‬
‫מה היה קורה?‬
‫אני מניח שהייתי גדל להיות‬ ‫איש ילדותי שלא התפתח מבחינה רגשית‬
‫כמו כל האחרים מסביב.‬
‫ובכן, הנה לך.‬
‫עכשיו אתה יכול להתבגר.‬
‫בהצלחה.‬
‫הייזל.‬
‫עוד דבר אחד לפני שאתה הולך.‬ ‫-שומע.‬
‫מי ירה בבלשית פץ'?‬
‫ירתה.‬
‫זה חבל.‬
‫האקדח הזה היה יכול לנקות את שמו של אחי.‬
‫טוב,‬
‫היום הוא יום המזל שלך, חבר.‬
‫קח את שניהם.‬
‫אני סיימתי עם החיים האלה.‬
‫יש לך שלוש הודעות קוליות חדשות.‬
‫הודעה ראשונה,‬
‫וניה, זאת גב' קובלסקי.‬ ‫מר פאדלס שוב פעם נעלם.‬
‫את יכולה להתקשר אלי אם תראי אותו? תודה.‬
‫ההודעה הבאה,‬
‫וניה, זה פיטר מתיאטרון איקרוס.‬
‫רק רציתי להזכיר שהשארנו את הכרטיסים‬ ‫לקונצרט שביקשת בקופה.‬
‫האורחים שלך יכולים לאסוף אותם מתי שירצו.‬
‫ההודעה הבאה,‬
‫היי, וניה, זו אני.‬
‫רק רציתי...‬
‫דברים כל כך השתבשו.‬
‫כל מה שאי פעם רציתי‬ ‫היה להיות אחות טובה בשבילך.‬
‫אני מניחה שדי נכשלתי בזה.‬
‫אבל את צריכה להתקשר אלי, בסדר?‬
‫אני אוהבת אותך, אחות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אליסון.‬
‫אני כאן‬
‫לא, אל תנסי לדבר.‬
‫זה יגרום ליותר נזק, בסדר?‬
‫אליסון, אני כל כך מצטער שלא הייתי שם.‬
‫זה בסדר.‬
‫בסדר. תחזיקי מעמד. חכי.‬
‫הנה.‬
‫וניה.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה היא.‬
‫כוחות.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אני כן.‬
‫הגיע הזמן שהסוד האחרון של אבא שלך יתגלה.‬
‫שיט.‬
‫יופי, התעוררת.‬
‫אתה מוכן למשקה עכשיו?‬
‫איפה הוא?‬ ‫-נתתי לו ללכת.‬
‫מה עשית?‬
‫עכשיו, אחרי שסכנת האפוקליפסה הסתיימה,‬ ‫הגיע הזמן שהלחימה תיפסק.‬
‫היי, זה לא הוא שהרג את פץ'.‬ ‫צ'ה-צ'ה עשתה את זה.‬
‫אז מה?‬
‫שניהם היו שם באותו לילה.‬
‫אבל הצד הזה בשותפות,‬ ‫נתן לי את שני האקדחים שלהם.‬
‫כדי לנקות את שמך, כי בדיקה בליסטית שלהם‬ ‫תקשר אותם לזירת הפשע של פץ'.‬
‫הייזל בא לכאן וחיפש דרך לצאת מזה.‬
‫הוא רצה התחלה חדשה.‬
‫ובמקרה היה ברשותו‬
‫הדבר היחיד שיכול היה לעשות למשפחה שלנו‬ ‫קצת טוב.‬
‫אז הגיע הזמן להמשיך הלאה.‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫איך שבא לך.‬
‫אני סקרן.‬
‫החברה שלך, פץ'.‬
‫מה אהבת בה?‬
‫הרבה דברים.‬
‫ישבן חמוד. רגליים יפות.‬
‫משהו קצת יותר עמוק מזה?‬
‫היא האמינה באנשים.‬
‫לא משנה כמה חרא וזוהמה היא ראתה ברחובות.‬
‫תמיד ראתה את הטוב שבפנים.‬
‫טוב, אני בטוח שהיא תהיה גאה לדעת‬ ‫שאתה רוצה להרוג את הייזל וצ'ה-צ'ה‬
‫כדרך לכבד את הזיכרון שלה.‬
‫שלום?‬
‫וניה.‬
‫האם אליסון...‬ ‫-היא שרדה.‬
‫תודה לאל.‬
‫מה קרה?‬
‫נכנסנו לוויכוח.‬
‫ודברים יצאו מכלל שליטה.‬
‫לא התכוונתי לפגוע בה.‬
‫בבקשה, אתה חייב להאמין לי.‬ ‫-אני מאמין.‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫אני כעסתי, ו...‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫אפשר לראות אותה?‬
‫היא נחה עכשיו.‬
‫אולי אחר כך.‬
‫זה בסדר אם אני אמתין כאן קצת?‬
‫כמובן.‬
‫זה הבית שלך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא התכוונתי...‬
‫אני יכול לראות את זה, וניה.‬
‫אתה מכאיב לי.‬
‫גם אני מצטער, וניה.‬
‫מספיק.‬
‫אני מצטער.‬
‫בבקשה תפסיק.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא.‬
‫חבר'ה!‬
‫לא, תנו לי...‬
‫נעלת את אחותנו, כי אתה חושב שיש לה כוחות.‬
‫לא, אני יודע שיש לה. פוגו אמר לי.‬
‫הוא תמיד ידע על זה וכך גם אבא.‬
‫למה הם הסתירו את זה מאיתנו?‬
‫זאת אומרת, אני היחיד שלא ידע‬ ‫שהמקום הזה קיים?‬
‫הוא החביא מאיתנו כל כך הרבה.‬ ‫-הוא החביא אותו, כי הוא פחד...‬
‫ממנה.‬
‫זה מגוחך.‬ ‫-באמת?‬
‫אבא שיקר על הכל,‬ ‫אז למה זה כל כך מוזר פתאום?‬
‫אם אתה צודק,‬ ‫אז אולי היא זו שהרגה את פיבודי.‬
‫וזו ששיספה לאליסון את הגרון.‬ ‫-הו, לא.‬
‫בואו נעצור. אנחנו מדברים כאן על וניה.‬
‫אחותנו.‬
‫זאת שתמיד בכתה כשדרכנו על נמלים‬ ‫כשהיינו ילדים.‬
‫כן אני יודע. אני יודע שקשה לקבל את זה...‬
‫זה לא שקשה לקבל את זה,‬ ‫זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת.‬
‫לא, הוא צודק.‬ ‫אנחנו לא יכולים לכלוא אותה ללא הוכחה.‬
‫איזו עוד הוכחה אתה צריך?‬
‫למה שלא פשוט נפתח את הדלת ונשאל אותה?‬
‫לא, היא לא הולכת לשום מקום.‬
‫לא, גם אם אתם צודקים,‬
‫היא זקוקה לעזרתנו ולא נוכל לעשות זאת‬ ‫אם היא נעולה בתוך תא.‬
‫כן, וככל הידוע לנו, אולי היא חווה קשיים‬
‫עם הכוח החדש הזה.‬ ‫אני מתכוון, זה חייב להיות מפחיד,‬
‫מפחיד, באמת, לגלות פתאום שאתה יכול לעשות‬
‫משהו שאף פעם לא חשבת שתוכל לעשות.‬
‫תראו, אפילו אם רק חצי ממה שפוגו‬ ‫אמר לי נכון, אז היא לא רק סכנה בשבילנו,‬
‫אליסון, מה את עושה כאן למטה?‬ ‫את צריכה להיות במיטה.‬
‫- שחררו אותה -‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫היא פגעה בך.‬
‫- באשמתי -‬
‫אני מצטער, אבל היא נשארת היכן שהיא.‬
‫רק עד שנדע עם מה אנחנו מתמודדים.‬
‫היא נשארת היכן שהיא.‬
‫בואי.‬
‫בואי, את צריכה לנוח.‬
‫אני מצטערת! אני מצטערת!‬
‫בואי. נלך.‬
‫לא! לא! לא! לא!‬
‫אני מצטערת!‬
‫אגנס!‬
‫אמרתי לך שאני אתן לך לצפות בחברה שלך מתה.‬
‫בסדר צ'ה-צ'ה.‬
‫תני לה ללכת.‬
‫את יכולה להרוג אותי בכל דרך שתרצי.‬
‫אני מתכוונת לעשות זאת גם.‬
‫מיד אחרי שאתן לך לצפות בה מתה.‬
‫לא!‬
‫בבקשה תפסיקי.‬
‫הייזל.‬
‫הייזל!‬
‫אל תפגעי בו. תפסיקי בבקשה.‬
‫צ'ה-צ'ה!‬
‫תני לה ללכת, בבקשה!‬
‫אתה מסתכל?‬ ‫-לא!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫טוב...‬
‫שני אידיוטים שכמוכם, בהחלט דפקתם הכול.‬
‫אליסון, בבקשה.‬
‫תראי, הייתי חייב לעשות את זה.‬
‫אליסון.‬
‫אני בטוח שזה מרגיש טוב לחזור.‬
‫להיות שוב בין החברים שלך.‬
‫זה בסדר, את יכולה...‬
‫להגיד את זה.‬
‫תמיד היינו זוג מוזר.‬
‫זה לא קל בשבילי, דלורס, ואני...‬
‫אני רוצה שתדעי שאני מוקיר כל דקה‬ ‫שאי פעם חלקתי איתך,‬
‫כל ה-23 מיליון וחצי מהן.‬
‫תקופת חיים.‬
‫תראי אותנו עכשיו.‬
‫מספיק ברי מזל כדי לקבל אחת נוספת.‬
‫כן.‬
‫את צודקת.‬
‫יש לי עוד הרבה להתבגר.‬
‫לעולם לא אשכח אותך, דלורס.‬
‫סלחי לי גברתי?‬
‫את יכולה לתת לבובה הזו‬ ‫משהו חדש ללבוש?‬
‫היא אוהבת פאייטים.‬
‫הם עדיין מפחדים מאיתנו.‬
‫גם אחרי כל השנים האלה.‬
‫מפחדים מהכוח שלנו.‬
‫את לא אמיתית.‬
‫הרגנו את לאונרד.‬
‫בגלל שהוא שיקר לנו.‬
‫לא על הכל.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫את יודעת.‬
‫תמיד ידעת.‬
‫האחים שלנו ואחותנו.‬
‫הם בדיוק כמו אבא,‬
‫משתדלים לשמור עלינו נחותות,‬
‫קול מושתק,‬
‫מבודדות מהקבוצה, תמיד מחוץ לעניינים,‬
‫אף פעם לא במוקד תשומת הלב.‬
‫זה לעולם לא ייגמר.‬
‫זה לא ייגמר עד שנפעל.‬
‫אבל הם המשפחה שלנו.‬
‫הם מפחדים ממך עכשיו.‬ ‫הם ישאירו אותך כאן לנצח.‬
‫לא.‬
‫את זוכרת איך זה היה?‬
‫לבהות בקירות האפורים האלה, שעה אחר שעה?‬
‫יום אחרי יום, בזמן שהם שיחקו יחד?‬
‫את רוצה לחיות ככה למשך שארית חיינו?‬
‫לא.‬
‫אני לא יכולה לנשום פה.‬
‫אז תעשי משהו בקשר לזה.‬
‫קבלי את מי שאנחנו.‬
‫מי שהיינו כל הזמן.‬
‫הו, אלוהים.‬
‫תרגום כתוביות: זיו בן יעיש‬