EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Søsknene dine har spist opp havregrøten
og begynt dagens trening.
Vil du ikke bli med, Nummer syv?
Har noen en vanskelig morgen?
Vet du hva som hjelper når jeg er nedfor?
Å synge.
Nummer syv!
Hei, Nummer syv. Jeg er din nye dagmamma, Mrs. Cornwallis.
Nummer syv!
Bonjour, jeg er Miss Stevenbaker, din nye dagmamma.
Nummer syv!
Hallo, Nummer syv.
Mitt navn er Grace. Jeg er din nye dagmamma.
Faren din sier at du ikke liker havregrøt,
men vi må spise frokost for å bli store og sterke,
og du må trene med de andre etter at du har spist.
La meg hjelpe deg.
Skal vi prøve igjen?
Spis opp havregrøten før den blir kald.
Vi er trygge her en stund.
Kan ikke bli lenge. Vi må pakke sakene våre.
Vanya?
La oss vaske deg.
Familien din,
de kommer etter oss snart.
Det er greit.
Du må ikke uroe deg, vi er et team nå.
Ta kampen til dem.
Hvorfor skulle de komme etter meg?
Vanya.
Du drepte Allison.
Nei, jeg...
Jeg mistet kontrollen.
Alt skjedde så fort.
Jeg vet det.
Det er ikke din feil. Du beskyttet deg selv.
De vil ikke se sånn på det.
Nei. Jeg forklarer det for dem.
Jeg må bare dra til dem og forklare det for dem.
De vil skade deg.
Jeg er den eneste på din side som forstår
akkurat hvor spesiell...
...du virkelig er.
Jeg visste det da jeg møtte deg.
Jeg ser det nå når jeg ser på ansiktet ditt.
Men de ser ikke det. Det har de aldri.
Det vil de aldri.
Si det.
Jeg kan ikke.
Si det for min skyld.
Jeg er spesiell.
Si det igjen.
Jeg er spesiell.
Det var vel ikke så vanskelig.
Kom igjen!
-Hun puster ikke. -Hun dør om vi ikke får henne opp.
Hun har et dypt kutt over strupehodet.
-En av dere må gi blod. -Jeg gjør det.
-Jeg skal gjøre det. -Det er nok ikke mulig.
Blodet ditt er mer kompatibelt med mitt.
Ingen fare. Jeg fikser det.
Jeg elsker nåler.
Mester Klaus...
...blodet ditt er, hva skal jeg si, for forurenset.
Flytt dere. Jeg gjør det.
Stikk ham.
Hva gjør du?
Jeg leter etter dop.
Ikke gjør det.
Jeg hører ikke mer på deg.
Bare forsvinn. Vær så snill.
Jeg liker den edru deg.
-Edruelighet er overvurdert. -Se hvor det har ført deg.
Hvor har det ført meg?
Hvor har det ført meg? Ingen steder.
Jeg kan ikke prate med den jeg elsker.
Jeg blir ikke tatt seriøst.
Jeg vil være nummen igjen.
Du er en svær pyse.
-Å ja? -Å ja.
Hei!
Livet skal ikke være lett.
Livet er vanskelig.
Fæle ting skjer. Gode folk dør.
Spiller du død-kortet igjen? Du trenger nytt materiale.
Jeg snakket om Dave.
Jeg er lei av å se deg fråtse i selvødeleggelse.
Se en annen vei, da.
Du er bedre enn det.
Og Dave?
Han visste det.
Du har rett.
Unnskyld.
Gudskjelov.
Lurte deg!
Du Patrick Swayze-et meg.
Hvordan gjorde du det?
Jeg gjorde ikke det.
Du gjorde det.
Tror jeg.
Drittsekken som nesten drepte søsteren vår er der ute med Vanya.
-Vi må finne henne. -Vanya er ikke viktig.
Det er søsteren din. Det var hjerteløst, til og med for deg.
Jeg sier ikke at jeg ikke bryr meg,
men om apokalypsen skjer i dag, så dør hun og syv milliarder andre.
Harold Jenkins er førsteprioritet.
Jeg er enig. La oss dra.
Ikke regn med meg.
Ikke noe personlig ment.
Det føles bare som mye press på den ny-edrue meg.
-Du blir med. -Nei.
Vi kan vel være enige i at evnene mine stort sett er ubrukelige.
Jeg ville bare holdt dere tilbake.
Klaus, kom deg opp.
Dere kan ikke tvinge meg.
Men litt trening ville ikke skadet.
Jeg sa gå!
Vanya, jeg er glad i deg.
Ryktet sier...
Allison!
Faen.
NUMMER SYV
UKONTROLLERBAR OG FARLIG
BURDE FORBLI HEMMELIG
Herregud.
METODER FOR Å BEGRENSE EVNENE
Vanya? La oss dra.
Vanya, jeg kan forklare.
Du har manipulert meg hele tiden.
Det er ikke sant.
-Jeg prøver å beskytte deg. -Fra hvem?
Fra familien din.
De prøver å skade deg.
Vanya, alt står der, i den dagboken.
Faren din
var redd for deg.
Det var derfor han ga deg pillene. Ikke for å hjelpe deg...
...men for å holde deg igjen.
Han stolte ikke på at du var sterk nok til å kontrollere evnene dine.
Men jeg har aldri vært redd for deg.
Jeg omfavnet deg.
Jeg er den eneste
som noen gang har godtatt deg for den du er.
Brødrene dine og søsteren din
var på hans side hele veien.
Hvem er Harold Jenkins?
Han er...
...en som oss.
En ensom gutt.
En utenforstående med en fæl familie.
Alt han ville var å bli hørt, å bli elsket.
Allison hadde rett.
-Du er syk. -Jeg prøvde ikke å drepe deg.
Jeg må dra.
Hva har de gjort for deg?
Jeg er grunnen til at du fikk spille førstefiolin.
Jeg prøvespilte. Det var fortjent.
Tror du førstefiolinisten forsvant av seg selv?
Hva har du gjort?
Jeg gjorde det for din skyld.
Hold deg vekk.
Vanya, vi er i fare.
Familien din har sett deg utfolde deg,
de vet hva du er i stand til. De kommer etter oss.
-De hører på meg. -Det skjer ikke.
De vil du skal føle deg liten.
Men det er de som er små.
Du er en gud sammenlignet med dem.
Du måtte bare åpne øynene dine for å se hva de egentlig er.
Jeg ga deg det.
La oss avslutte det vi har startet.
-Vanya, du trenger meg. -Jeg trenger familien min.
Jeg mente...
Jeg mente ikke å drepe Allison.
Jeg er glad i henne.
Og jeg er glad i dem.
Faren din hadde rett.
Ikke sterk nok.
Han visste det.
Og nå vet jeg det.
Du er svak.
Slutt.
Du er patetisk.
Ikke, vær så snill.
Se på deg. Du er ingenting.
Nei!
-Du er helt ordinær. -Slutt!
-Mindre enn ordinær! -Slutt!
Du er ikke spesiell.
-Ordinær. Patetisk. Ingenting! -Slutt!
Nei.
Nei, ikke mot meg, Vanya.
Vær så snill.
Hei Hazel, jeg hadde ikke forventet deg tilbake så tidlig,
men gjett hva jeg kjøpte...
Få en gratis oppgradering hos Rain and Quail B&B
ved kjøp av vårt førsteklasses
Atrium-pass.
Om du er her for Hazel, så kommer han ikke.
Han dro fra meg.
Klart det.
Ikke akkurat det jeg forventet meg.
-Årets underdrivelse. -Ingen spor etter Vanya.
-La oss stikke før snuten kommer. -Et øyeblikk.
Kom igjen, Fem...
Æsj. Jøss.
Samme øyenfarge, samme størrelse på pupillen. Her er det.
Øyet jeg har båret rundt på i tiår.
Det har funnet sitt rette hjem.
Det var ham vi måtte drepe for å stoppe apokalypsen.
Ja! La oss stikke.
Nei. Vent. Det kan ikke være så lett.
Dette er lappen jeg tok fra Kommisjonen,
der det står "beskytt Harold Jenkins",
også kjent som Leonard Peabody.
Men hvem drepte ham? Hvem gjorde dette?
Jeg har en sprø idé. Hva med at vi finner Vanya og spør hva som skjedde?
Om Vanya rømte fra drittsekken, er hun kanskje på vei til akademiet.
Vil hun klare seg?
Ja.
Men stemmebåndene er stygt skadet.
Det er et mirakel at halspulsåren ikke ble skåret over.
Vil hun kunne snakke?
Vet ikke ennå.
Det viktigste er at takket være deg og brødrene dine,
er hun fortsatt med oss.
Grace og jeg kan ta over herfra, mester Luther.
Dra. Hvil.
Du er den siste jeg ville stolt på.
Jeg skal ingen steder.
Ingen spor etter Vanya.
-Hun er ikke på noen av rommene. -Ikke nede heller.
Jeg er ferdig.
-Vent. -Hvor skal du?
Vanya er der ute, Hazel og Cha-Cha òg.
Vet det. Jeg henter tingene mine og stikker.
Jeg har uoppklarte saker med de idiotene.
Sa pappa noe om apokalypsen da du snakket med ham?
-Noen hint om hvordan det skjedde? -Ingen hint. Helt fantastisk barbering.
Men ingen hint.
Men han nevnte noe om potensialet mitt,
og at jeg så vidt hadde skrapt i overflaten...
-Hvordan visste han om apokalypsen? -Vet ikke,
men dette med å hoppe gjennom tid,
hvordan lærte du det?
Gjorde ikke det.
Du ville innsett det om du var edru.
Jeg er edru. Jeg har vært edru i nesten to dager nå.
-Ja, to dager. -Det føles som 45 år.
Hvem prøver du å lure? Du har vært rastløs i hele dag.
Da kjemper vi vel mot avhengighet begge to.
-Jeg er ikke avhengig. -Jo.
Du er avhengig av et dop som heter apokalypsen.
-Du tar feil. -Første tegn.
Benektelse.
Vi er ikke like.
Jeg har sett det blikket
i øynene hos noen som ikke vet hvem de er
uten rusen sin lenger.
Stol på meg.
Du må bare la det fare.
Billedlig talt, men det funker også.
Én dag av gangen.
Jeg kjenner til det fredelige, mørke stedet du er på nå.
Jeg vet om smerten du vil føle når du forlater det og våkner
som en som ikke er helt deg lenger.
Da jeg våknet...
...var jeg sint.
Jeg var sint for at du var borte, at livet ditt gikk videre.
Og at jeg var igjen her alene med pappa i dette bedritne, gamle huset.
Men jeg tok feil, for jeg skjøv alle vekk, og...
...det inkluderte den jeg elsker av hele mitt hjerte.
Jeg er så lei meg.
For at jeg ikke var der.
Og jeg skal ikke la deg våkne alene.
Tror du at vi klarte det?
Tror du at vi faktisk stoppet apokalypsen?
Hva nå?
Jeg vet ikke.
Jeg er åpen for forslag.
Jeg åpner.
Hei, gamle ørn.
Har du søsteren min?
Hvis ikke, vil du ha en margarita?
Kom igjen.
Du skal drepe meg.
Faen. Beklager. Gammel vane.
Selv om jeg kan forstå at du føler det sånn.
Du angrep huset vårt, prøvde å drepe familien min
og kidnappet broren min.
Kan ikke gjøre noe med fortiden. Jeg er ikke den eneste morderen her.
Du har din egen blodige historie.
Apropos...
...det du gjorde i Calhoun, er legendarisk.
Utrolig at jeg
-snakker med deg. -Hvorfor er du her?
Vel, jeg...
Diego, stopp!
Kom deg opp!
Du bør høre hva han har å si før du dreper ham.
Jeg skal drepe deg for det med Patch.
Eller ikke. Se hvordan det går.
Kom igjen!
Det må gjøre vondt.
Jeg setter strek ved biting.
Hva enn du kom for å si, så må du nok si det fort,
før han kvikner til.
Forlot partner, sluttet i Kommisjonen, melder meg frivillig.
-Til hva da? -Å stoppe apokalypsen.
Hva i all verden er så morsomt nå?
Før jeg svarer, hvorfor vil du hjelpe oss?
La oss bare si at jeg har investert i en smultringsjappe.
Jeg hater å måtte si det, men du er en dag for sent ute.
Bare det at du er her betyr
at apokalypsen er over.
Er det sant? Hvordan vet du det?
Målet er dødt. Fant ham i morges.
Du var den siste kjente ukjente i ligningen.
Faen. Virkelig?
Om du er ute, så rir ikke dødsrytteren.
Greit.
Så hva nå?
Jeg vet ærlig talt ikke.
Jeg har jaget etter dette så lenge
at jeg aldri har tenkt på dagen etter.
Hva med deg?
Jeg er ferdig med galskapen.
På tide å begynne på nytt. Du burde gjøre det samme.
Det er lettere sagt enn gjort.
Det må ikke være vanskelig.
Se sånn på det: Dersom du aldri hadde reist i tid, om du aldri hadde
involvert deg med Håndtereren,
hva hadde skjedd?
Jeg hadde blitt en følelsesmessig avstumpet voksen gutt,
som alle andre her.
Vel, der ser du.
Nå kan du bli voksen.
Lykke til.
Hazel?
-Én ting til før du drar. -Spør i vei.
Hvem av dere er Patchs drapsmann?
Drapskvinne.
Det var synd.
Pistolen kunne ha renvasket broren min.
Vel, det er lykkedagen din i dag.
Ta begge.
Jeg er ferdig med dette livet.
Du har tre nye talemeldinger.
Første melding.
Vanya, dette er Mrs. Kowalski. Mr. Puddles er borte igjen.
Kan du ringe meg om du ser ham? Takk.
Neste melding.
Dette er Peter fra Icarus Theater.
Billettene du ba om er på billettkontoret. De kan hentes når som helst.
Neste melding.
Hei, Vanya. Det er meg.
Jeg ville bare...
Ting har blitt så skrudd.
Alt jeg ville, var å være en god søster for deg.
Det klarte jeg vel ikke.
Men du må ringe meg, ok?
Jeg er glad i deg.
Unnskyld.
Allison.
Jeg er her.
Nei. Ikke prøv å snakke.
Det vil skade mer, ok?
Jeg er så lei meg for at jeg ikke var der.
Det går bra.
Ok. Vent litt.
Her.
Vanya.
Vi vet ikke hvor hun er.
Evner.
Jeg forstår ikke.
Det gjør jeg.
Det er på tide at deres fars siste hemmelighet kommer frem.
Faen.
Bra, du er våken.
Klar for en drink nå?
Hvor er han?
Jeg lot ham dra.
Du gjorde hva?
Nå som apokalypsen er over, er det på tide at slåssingen stopper.
Han drepte ikke Patch. Det var partneren, Cha-Cha.
Hva så?
Begge var der den kvelden.
Denne halvdelen av partnerskapet ga meg begge våpnene deres.
Det renvasker deg, for ballistikken vil matche åstedet.
Hazel kom hit for å finne en utvei.
Han ville ha en ny start. Og tilfeldigvis hadde han
den ene tingen som kan hjelpe familien vår litt.
-Det er på tide å gå videre. -Ikke snakk om.
Gjør som du vil.
Jeg er nysgjerrig.
Kjæresten din, Patch.
Hva likte du ved henne?
Masse.
Søt rumpe. Fine ben.
Noe mer betydningsfullt enn det?
Hun trodde på mennesker.
Uansett hvor mye dritt og møkk hun så på gatene.
Hun så alltid det gode på innsiden.
Hun blir nok stolt over å vite at du dreper Hazel og Cha-Cha
for å hedre hennes minne.
Hallo?
Vanya.
-Er Allison... -Hun overlevde.
Gudskjelov.
Hva skjedde?
Vi kranglet.
Og ting kom ut av kontroll.
Jeg mente ikke å skade henne.
-Vær så snill, du må tro meg. -Jeg gjør det.
Det var et uhell.
Jeg var sint, og...
Det bare skjedde.
Får jeg se henne?
Hun hviler nå.
Kanskje senere.
Er det greit at jeg venter her litt?
Selvfølgelig.
Dette er hjemmet ditt.
Unnskyld.
Jeg mente det ikke.
Jeg skjønner det, Vanya.
Det gjør vondt.
Jeg er også lei meg, Vanya.
Slutt.
Unnskyld.
Slutt, vær så snill.
Unnskyld.
Nei.
Dere!
Nei, slipp meg...
Du låste søsteren vår inne fordi du tror hun har evner.
Jeg vet at hun har det. Pogo sa det.
Han har alltid visst det, pappa òg.
Hvorfor skjulte de det for oss?
Er jeg den eneste som ikke visste om dette stedet?
Han skjulte så mye fra oss.
Han skjulte det fordi han var redd...
...for henne.
-Det er latterlig. -Er det?
Pappa løy om alt annet, hvorfor er dette så utrolig?
Kanskje det var hun som drepte Peabody da?
-Og skar over Allisons strupe. -Nei.
La oss gå tilbake. Vi snakker om Vanya.
Søsteren vår.
Hun som alltid gråt da vi tråkket på maur som barn.
Ja. Det er vanskelig å godta...
Det er ikke vanskelig å godta, det er umulig!
Han har rett. Vi kan ikke låse henne inn uten bevis.
Hva slags bevis trenger du?
Hva med at vi åpner døren og spør henne?
Nei, hun skal ingen steder.
Nei, selv om du har rett,
så trenger hun vår hjelp, og det går ikke om hun er innelåst.
Og for alt vi vet, så kan hun slite
med denne nye evnen. Det må være skummelt,
skremmende å oppdage at du kan gjøre
noe du aldri trodde at du kunne.
Dersom det Pogo fortalte meg er sant, er det ikke bare vi som er i fare.
Allison, hva gjør du her? Du burde være i seng.
SLIPP HENNE UT
Jeg kan ikke det. Hun skadet deg.
MIN FEIL
Beklager, men hun blir der.
Bare til vi vet hva vi har med å gjøre.
Hun blir der.
Kom igjen.
Kom igjen, du må hvile.
Unnskyld!
Kom igjen. Vi går.
Nei!
Unnskyld!
Agnes!
Jeg sa jeg skulle tvinge deg til å se dama di dø.
Ok, Cha-Cha.
Slipp henne.
Du kan drepe meg hvordan du vil.
Jeg har tenkt å gjøre det òg.
-Etter at du har sett henne dø. -Nei!
Slutt.
La ham være!
Hazel.
Hazel!
Ikke skad ham. Slutt, vær så snill.
Hazel!
Cha-Cha!
Vær så snill, la henne gå!
-Ser du på? -Nei!
Nei!
Hva i helvete?
Vel...
...dere to idioter har virkelig kødda det til.
Allison, vær så snill.
Jeg måtte gjøre det.
Allison.
Hei.
Det føles vel bra å være tilbake
blant vennene dine.
Det er ok, du kan si det.
Vi var alltid et umake par.
Dette er ikke lett for meg, og jeg...
Jeg setter pris på hvert minutt jeg har delt med deg...
...alle 23,5 millioner av dem.
Et helt liv.
Se på oss nå.
Så heldige at vi får enda et.
Ja.
Du har rett...
...jeg må virkelig vokse opp.
Jeg glemmer deg aldri, Delores.
-Unnskyld meg, frøken? -Ja?
Kan du gi den dukken noen nye klær?
Hun liker paljetter.
De er fortsatt redde for oss.
Selv etter alle disse årene.
Redde for evnene våre.
Du er ikke virkelig.
Vi drepte Leonard.
Fordi han løy for oss.
Ikke om alt.
Hva snakker du om?
Det vet du.
Du har alltid visst det.
Våre brødre og søster.
De er akkurat som pappa,
drevet av å holde oss nede,
en lydløs stemme,
isolert fra gruppen, aldri i rampelyset,
aldri festens midtpunkt.
Det slutter aldri.
Ikke før vi gjør noe.
Men de er familien vår.
De frykter deg nå. De vil holde deg her inne for alltid.
Nei.
Husker du hvordan det var?
Å stirre på disse grå veggene, time etter time,
dag etter dag, mens de lekte sammen?
Vil du leve slik resten av våre liv?
Nei.
Jeg får ikke puste her inne.
Så gjør noe med det.
Omfavn den vi er.
Den vi alltid har vært.
Herregud.
Tekst: Tina Schultz