PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
1. dubna 2019
byla následkem katastrofické události zničena Země.
Během pár minut zmizely miliardy lidí.
Ironií osudu apokalypsu přežilo jen šest sourozenců, kteří ji způsobili.
Držte se!
Bude to pěkná mela!
- To bylo… - Vzrůšo!
Kde je Pětka?
Pětko!
Diego! Allison!
Kam se poděli?
Jsou v tahu.
Jsou v tahu. Jako pšouk ve větru.
Zas jsme na to sami. Bezva.
Tak kde to, sakra, jsme?
Jsou klobouky v módě?
Otázka spíš zní:
„Kdy to jsme?“
Hej! Promiňte.
Nerad ruším.
Můžete mi říct, co je za rok?
Nebo aspoň den?
Drzoun.
Klausi! Pojď sem.
No?
Podívej.
Jo, můj typ, ale musím vidět i tělo.
Datum, ty blboune.
No jo.
11. února 1960.
1960.
- Sakra. - Sakra.
U STADTLERA
JEN PRO BÍLÉ
Sakra!
Diego!
Pětko?
Allison!
- Allison! - Allison!
- Allis… - Allison!
1. ZÁŘÍ 1963
Pomoc! Pomozte mi někdo!
Ne! Pomozte mi někdo!
…a záře toho ohně může osvítit celý svět.
Mí drazí spoluobčané,
neptejte se, co může vaše země udělat pro vás.
Ptejte se, co můžete vy udělat pro svou zemi.
12. ŘÍJNA 1963
Ale ne!
Do prkýnka.
Luthere!
Diego!
25. LISTOPADU 1963
„Sověti útočí na USA.“
JFK VYHLÁSIL VÁLKU
To nemůže být pravda.
Dostaneme vás odsud. Nevystrkujte hlavu.
Zdravotníka!
Hej, hochu, k zemi!
Krucinál, co jsme to zas provedli?
Hej!
Zaslechla jsem zvěst, že jste ze mě ztratili hlavu.
Pětko! Kde jsi, sakra, byl, ty parchante?
- Jestli chceš žít, pojď se mnou. - Hazele.
Co se to děje?
Na vysvětlování není čas.
Atomovky, starej brachu.
Co moje rodina?
Mrtvej je nezachráníš.
Tak jo…
Co to, sakra, bylo?
Konec světa. 25. listopadu 1963.
1963…
Hazele, sice nejsem expert, ale jadernou apokalypsu si nevybavuju.
No nekecej.
Co moje rodina?
Umřou. Jako všichni ostatní.
- Kde jsem teď? - V Dallasu. Stejná ulice.
O deset dnů dřív.
- Máš čas napravit dějiny a zachránit je. - Bože.
- Tak kde začneme? - My? Je to jen na tobě.
Já jen plním svůj slib Agnes.
Ona je…
- Mrtvá? - Jo.
Rakovina.
Měla to rychlý.
Ale byli jsme spolu 20 skvělých let. Nic netrvá věčně.
To mě mrzí, Hazele.
A co Komise?
Tam jsem přece skončil. Těm parchantům nedlužím ani prd.
Tak co jsou zač tihle chlápci?
Sakra.
Uteč!
Kolikrát jsem žádal neprůstřelný kufříky?
MLÉČNÉ VÝROBKY
MORTYHO SPEDITÉRSTVÍ
MORTIMER GUSSMAN STOMATOCHIRURGIE
Co chceš?
Dobrý den, náš spolek prodává encyklopedie.
Chtěl bych se…
Jaks to udělal?
Na vysvětlování není čas.
Jsi z Pentagonu?
Rozhodně ne.
CIA? FBI?
KGB?
Je čerstvě uvařená?
Co to…
Kolumbijská?
Moje vlastní směs.
PODIVNÁ SVĚTLA NÁVŠTĚVA Z KOSMU?
PILOT VIDĚL LÉTAJÍCÍ TALÍŘ
Slyšel jsi někdy o Oblasti 51?
O Roswellu?
No teda!
Já to věděl.
Eleanor tvrdila, že mám o kolečko víc,
ale je to pravda, že?
UFO, kruhy v obilí…
Pravda je někde tam venku.
Kdepak, pravda je…
přímo tady. Před námi.
Pověz…
k čemu ty anální sondy?
Ještě krok a roztavím ti mozek.
Potřebuješ prostor.
- Budu tu. - Ten vercajk na střeše
jsi postavil ty?
Jo. Přesně tak.
Jo, sleduju anomálie v atmosféře.
Čekám.
Na co?
Na tebe.
Na vás všechny.
Celý to začalo v roce 1960…
PŘED TŘEMI LETY
…když na trh uvedli Silvertone Omegu.
Zrovna jsem dokončoval kšeft, když se stalo něco podivnýho.
Tahle Silvertone Omega je jedna z našich nejprodávanějších.
Má živé barvy.
Kdo by řekl, že je Lucy zrzka?
Omluvíte mě na chvilku?
Diego!
- Allison! - Za tři roky
jsem v tý uličce viděl pět výbojů energie.
Pokaždý je to stejný.
Modrý světlo a pak se někdo objeví.
- Prohlédl sis je dobře? - Toho prvního.
A pak ten velkej citlivka.
- Citlivka? - Jo, furt fňukal,
vracel se tam a celý hodiny volal ženský jméno.
Allison.
- Luther. - A nedělal to jen on.
Ti další se taky občas vraceli a hledali ostatní.
Nakonec přestali.
Takže má rodina žije.
Sakra.
Asi tu kvůli mně trčí.
Poslouchej.
Elliott. Jsem Elliott.
To je fuk.
Mám deset dní, abych je našel a zachránil svět.
Potřebuju, abys mi pomohl.
Ty…
No, chlap na týhle fotce mi připomíná toho, co dorazil jako čtvrtý.
NARUŠENÝ MUŽ S NOŽI
Diego.
Takže, pomohlo ti to?
Ani nevíš jak.
Ano!
Kurz malování a dílen probíhá od jedné do tří ve společenské místnosti.
Před začátkem bude výdej prášků.
Díky, Alane, že ses skupině svěřil.
Strach je něco, co známe všichni.
Kdo dál by se chtěl svěřit?
Nikdo?
Tak kdo dál?
Diego, dnes ráno jsi nějaký nemluvný.
Jen pozorně poslouchám.
Vnímám tu léčivou sílu a tak.
Minulý týden jsi mluvil o otci.
Že ti dětství připadalo jako nějaký experiment.
Byl to experiment.
- Nebo se to tak jevilo? - Ne, fakt to byl experiment.
Probereme to.
Tvůj otec je podle tebe zloduch.
- To si pište. - Tak jsi hrál hrdinu, abys tátu naštval.
Jsem dospělej chlap…
Co sám sebe stále vidí jako opak svého otce.
Mrtvého otce.
To není moc rozumný obraz sebe sama, že?
To řekněte Lukeovi Skywalkerovi.
Nechápete to, ale je to fakt trefný.
Humor je dobrý,
pravda je lepší.
Kdo je skutečný Diego?
Nevím.
Asi jsem to nikdy nevěděl.
Ale teď chci.
Už to chci zjistit.
Děkuji, Diego.
Dobrá, až do oběda klid.
Ukažte.
To byly naprostý kecy.
- Slzy byly moc? - Prokoukl to.
Ne, sežral to.
Vsadím tři pudinky.
Platí.
Dobře.
Pane doktore.
- Máte chvilku? - Ano. Copak?
Poslední dobou si vedu líp, že?
Ano. Jsi teď klidnější, méně bojovný.
Začínáš se skupinou sdílet pocity.
Kdy bych teda mohl vypadnout?
Rada tvůj případ zhodnotí za 90 dní.
Devadesát dní? Tolik času nemám.
Ber to den po dni, ano?
Ne, vy to nechápete.
Za týden zabijou prezidenta.
Diego, to už snad máme za sebou.
Víš, co je hrdinský komplex?
- Jo. Blbec si myslí, že je hrdina. - Ta představa
- o prezidentovi tě dostala sem. - Oni ho fakt zabijou.
Střelí ho do hlavy přímo tady v Dallasu.
- Chápete to? - Pusť mě!
- Pusť! - Dobře.
Pardon. Jsem v klidu.
Už jsem v klidu.
To je blbost.
- Už nemůžu. - Možná pro tebe.
Rozveselím tě.
Slanina?
Propašovala jsem ji z jídelny. Chceš?
Ne.
Popravdě jsem si ji šetřila na tvůj velkej útěk.
- Co to meleš? - Hele, ať plánuješ cokoli,
můžu se ti hodit.
I kdybych něco plánoval,
což není pravda,
ty jsi poslední, koho bych vzal.
To kvůli těm pudinkům? Já ti je vrátím.
Ne, o pudinky nejde.
Jsem vlk samotář.
Smečka mi nesedí.
Super.
Já jsem totiž taky tak trochu vlk samotář.
Hargreevesi, máš návštěvu.
- Kdo to je? - Nejsem tvoje sekretářka.
Možná ti tatík konečně poví, že tě má rád.
Odprejskni.
- Pětko. - Ahoj, Diego.
Bílá ti sekne.
To je dost, že jsi tady.
- Jak jsi věděl, že se vrátím? - Je ti to podobný.
Kde jsou ostatní?
Nejsou s tebou?
Najdeme je.
Jsi tu dlouho?
Sedmdesát pět dní.
- Padl jsem do uličky u Knoxu. - Knoxu.
- A ty? - Jsem tu od rána.
Jak jsi mě našel?
Strana 16.
„Psychicky narušený muž s několika noži zadržen na adrese 1026 N. Beckley.“
Dům Lee Harvey Oswalda.
Vysvětlíš mi to?
Řekněme,
že policejní sbor v Dallasu moc nefandil mýmu pokusu
zabránit atentátu na Johna F. Kennedyho.
- Jelikož se to ještě nestalo. - A ani nestane.
Já to nedopustím.
Hele, piluju mříže ve svým pokoji.
Ještě tak dva dny a budu venku.
Zastavím Oswalda a zachráním prezidenta.
Jestli se chceš přidat, stačí říct.
Teď mě pozorně poslouchej,
ty blábolící tupče.
Neuděláš s tím vůbec nic.
Proč by ne?
Protože musíme zastavit apokalypsu.
No nekecej.
Ale na tu máme dalších 60 let.
Tamtu apokalypsu ne.
Tahle je nová.
Je nám v patách.
Viděl jsem to.
Jaderná válka, Diego. Za deset dní.
Ale zavřenej jsem tu já?
Tak fajn, povídej.
Co ji způsobí?
Nevím.
Možná se nějakej magor s hrdinským komplexem
pokusil zachránit prezidenta a všechno podělal.
Takže to zabralo?
Zachránil jsem prezidenta?
Já to věděl.
Tak fajn, pomůžu ti.
Díky Bohu.
Až zachráním Kennedyho.
A pak skočíme pár desítek let zpátky a podříznu Hitlera nožem na máslo.
Proto nemáš žádný kámoše.
Víš co? Dozorce!
Můj bratr plánuje útěk.
- V pokoji si upiloval mříže. - Ty sráči!
Tak dost, parchante!
- Je to pro tvý dobro, Diego. - Ne! Pětko!
Můj bratr je nemocný.
Modlím se, aby se mu dostalo potřebné pomoci.
Ne, prosím! Tu jehlu ne! Ne!
Vrátím se pro tebe později. Prostě…
No, dobrou.
Ahoj, jsem zpátky.
Promiňte, že to tak trvalo.
Užili jste si to spolu, Harlane?
Užili.
Šli jsme se podívat na koníky
a četli jsme Jakuba a obří broskev.
Nějaké příhody?
Kdepak.
A co ty? Jak ti je?
Bolest hlavy se zmírnila.
Ale vzpomínky žádný.
Tak to ti budeme muset vytvořit nový.
Vanyo, málem jsem toho parchanta dostal.
Carle, před Harlanem takhle nemluv.
Děláš si srandu?
Až ten kluk řekne „parchant“, koupím mu vzduchovku.
Cadillacy pro všechny, když vůbec něco řekne.
Víte, lidi ohledně prodávání něco nechápou,
a sice tu kuráž.
Myslí si, že tam stačí nakráčet, usmát se a bum, hotovo.
To si vážně lidi myslí?
Jo, myslí.
Ale nechápou, že je to umění i věda.
Na to „bum“ jsou potřeba schopnosti.
- Jde o to „bum“. - Jo! Bum!
Už se ti někdo ozval?
Dal jsem do novin další zprávu o pohřešování.
Někdo tě snad hledat musí.
Asi nejsem typ, co někomu chybí.
O tom silně pochybuju.
Nám bys už dávno chyběla.
No…
Kam se chystáš?
Do kanceláře.
Řekl jsem, že ho skoro mám.
Ještě ne docela.
V kolik se vrátíš?
Nevím.
Podle toho, jak moc budu muset makat, abych vám dopřál skvělej život.
Fajn. Buď potichu, až se vrátíš.
- Ať ho nevzbudíš. - Uvidíme se ráno.
- Dobrou, Vanyo. - Dobrou, Carle.
Dobrou, Harlane.
Co zase?
Pamatuješ, jak jsem říkal, že se přehřívá motor?
Inteligence tě neudělá zajímavým.
Ta tvoje bradka taky ne.
Ono by pomohlo, kdybych věděl, kam jedeme, Mysterio.
Zpět do Dallasu.
Tak daleko? Na jak dlouho?
- Do toho ti nic není. - Vážně?
Myslíš, že se s tebou budu tahat další tři roky?
Jo, jsi můj přízračnej otrok.
Pamatuješ?
Ne. Musíme se vrátit. V San Franciscu tě potřebujou.
Byli tak dotěrní.
- Jako bych hořel. - No jo!
Potřebuju tam jet já.
Mám tam něco rozdělanýho.
Co máš v plánu?
Oblečeš si duchařskej oblek, zavoláš si přízračným telefonem
- a něco podnikneš? - Kašli na to.
Ale ne, vrať se. Že máš něco rozdělanýho…
Vždyť beze mě ani nemáš tělo.
Potřebuješ mě.
Tvý kecy nepotřebuje nikdo.
Proto jsi vždycky sám.
Naser si, ty sráči!
Nech mě!
Sprchoval ses vůbec?
Ne!
Ztratil ses, hochu?
Jen mám žízeň.
Excusez-moi, garçon.
Jo?
Netušíte, kdy tu bude další autobus do Dallasu?
Jasně.
A dál?
Přesně ve tři.
Zítra.
Takže máme spoustu času na seznámení… Aha.
Hej, hezoune.
Tím myslíš mě?
Jo, tebe.
Nechceš si dát poker?
Když tu čekáš?
Tak to si dám s velikou radostí.
Jestli mě budeš dál svlíkat očima,
tak nastydnu.
Bacha na pusu.
Padají ti z ní pitomosti.
Co se tlemíš?
Jen mě napadla taková rýmovačka.
„Znal jsem chlápka původem z Dallasu,
- majitele miniaturního falusu.“ - Víš co…
když seš takovej kanón,
co takhle zvýšit sázky?
Všechny prachy už mám ve hře.
Přihoď ten přiteplenej náhrdelník.
Clyde ho může roztavit a udělat mi z něj sponu na pásek.
To by byla parádní spona.
Mimochodem, blafuje.
Nic nemá.
Dobře, přihodím náhrdelník
za klíčky k tvýmu autu.
Nebo jen blafuješ?
Platí.
Tak ukaž.
Full house.
Králové a sedmičky.
Tak to…
rozhodně není nic.
Hra je hra. Vyhráls.
Už musím běžet.
Máš nenechavý prsty.
A dráždivej tračník. Je div, že zvládám sedět…
A dost.
Vrať mi ty klíče, hergot!
Předveď se, Bene.
Co to má bejt?
Ne, nechce se mi.
Bojuj za sebe sám, když jsi tak nezávislej.
Nemohl sis na tu hrdost najít lepší chvíli?
- Užíváš si to, co? - Ujde to.
Který to je?
Koukej sem naklusat, ty hajzle jeden!
To je moje kára!
Do prdele.
Vrať mi to auto, šmejde!
Ty sráči!
Do prdele!
Četla jsi dnes noviny?
První strana,
pátý odstavec,
druhý řádek.
„Na otázku ohledně Komise pro spravedlnost na jihu
a její hrozby demonstracemi během návštěvy prezidenta Kennedyho
odpověděl tiskový mluvčí Bílého domu Pierre Salinger…“
- Cože? - Jsme v novinách, zlato!
A teď to nejlepší, to je něco.
Cituji: „Jak letos pravil prezident:
- ‚Práva všech jsou omezena…‘ “ - „…jsou omezena,
jsou-li práva jediného muže…
nebo jediné ženy v ohrožení.“
Ráno jsem u Colemana koupila poslední tři výtisky.
Jsem nejšťastnější muž.
- Vážně? - Přesně tak.
A ty jsi to nejkrásnější, co jsem kdy viděl.
A to nejlepší v mém životě.
Copak?
Nechci, aby sis moc dělal naděje.
Ohledně Kennedyho.
Přichází změna, zlato. Cítím to.
Já to cítím.
Když o tom mluvíme…
Dáreček před výročím pro mou krásnou ženušku.
ZE ZEMĚ NA MĚSÍC
Sice jsem ti sliboval hvězdy, ale…
Měsíc.
Každý večer ho pozoruješ.
Teď ho uvidíš, kdykoli budeš chtít.
Dělej! Doraž ho!
- Sejmi ho! - Jo!
No tak!
Dělej, ty sráči!
Hej!
- Co to mělo bejt? - Táhni!
- No tak, ty vole. - Smůla.
Přijeď s autem.
Pašák.
SALON KRÁSY U ODESSY
Tak jo. Klid, prosím. Klid. Děkuju.
Podívejte,
chápu, že všichni máte obavy.
Můžeme se o tom dohadovat celou noc.
Ale je třeba jednat.
- A teď je správný čas. - Kde to uděláme?
U Stadtlera na ulici Commerce?
Podívejte, když protest začneme v neděli,
což je pět dní před návštěvou prezidenta, získáme pozornost národních médií.
Ale musí to být správná pozornost.
Souhlasím.
Nemůžeme si dovolit chyby.
V televizi se nesmí objevit násilí,
agrese ani neuctivost.
Ať nám udělají cokoli, my máme jedno pravidlo:
za všech okolností čest a důstojnost.
Tyto podrobnosti musí zůstat mezi námi,
dokud plán nedokončíme, ano?
Co mám dělat?
- Zařídím to. - Allison, počkej.
Promiňte…
ale tady stříháme jen ženy.
Jen černé ženy.
Tak to je zvláštní, že je tam váš manžel.
Pane Masone, co byste potřeboval?
Můžete mi říct, co tu děláte po zavíračce?
Má žena tu pracuje.
A občas tu pořádáme komunitní schůzky.
Schůzky? Kvůli čemu?
Co je vám do toho?
Vlastním dům naproti a pár dalších poblíž.
Na svý ulici mám rád klid.
Ale tuhle budovu nevlastníte, že ne?
Zatím ne.
Tak vás požádám, abyste odešel.
Dobrou noc.
Tys mi úmyslně přiskřípnul nohu dveřma, hochu?
To je napadení.
Tak ta se nezdá.
S tou si radši nezahrávejte.
Snad sis to užila.
Ani nevíte jak.
Čest a důstojnost vzaly zasvé.
On s tím začal.
Už tu není nic k vidění.
Nemůžu spát. Nezbyl ještě dort?
Sissy…
ty kouříš?
Dáš si?
Máma by znova umřela, kdyby mě teď viděla.
Neřekla bych, že máš i takovou rebelskou stránku.
To chlapi mají stránky.
Ženy mají tajemství.
A jaký máš tajemství?
Mám únikovej plán.
Cože?
Mám plechovku od kafe.
Schovanou pod kuchyňským dřezem.
Každej ušetřenej cent, o kterým Carl neví, si dávám tam.
Proč?
Abych mohla dýchat.
Carl je dobrej chlap, ale…
i dobří chlapi můžou odejít.
Nebo umřít.
Nakonec se o sebe musíme starat samy.
- Jak jste se seznámili? - Kvůli lži.
Sestra mi řekla,
že chce jít za klukem, ale vedla tam mě.
Bývala jsem hrozně stydlivá.
Carl je hodnej,
hodně dře a svýho syna má moc rád.
Já tehdy měla hloupý sny.
Čím jsi chtěla být?
Chtěla jsem být za pultem v Neiman Marcus.
Vážně?
Táta nás tam bral na Vánoce, abychom koupili parfém.
Bylo to tam kouzelný.
Hudba, šaty, vůně.
Všechny ty dámy za pultem vypadaly jako panenky. I teď.
Umíš si takovou eleganci vůbec představit?
Hele,
ty jsi elegantní až až.
LÉČEBNA HOLBROOK
Není na mlíko pozdě?
- Krucinál. - Hargreevesi.
- Co tu pohledáváš? - Jsem náměsíčnej.
Rád kecáš hovadiny?
Se zlomenou čelistí to půjde hůř.
Lilo?
Nejsi jedinej, kdo zdrhá, vlkodlaku!
Bacha na rameno.
Jak ses dostala ven?
Dělej!
- Co jsou zač? - Netuším.
- Co blbneš? - Odvádím pozornost.
Za mnou!
ÚKLIDOVÁ MÍSTNOST
- Kudy? - Doprava.
- Proč? - Proč ne?
Dobře.
Díky Bohu.
Napadli nás tři chlapi.
Ruce vzhůru. Hned!
Nechápete to. My nejsme ti padouši.
Drž hubu a zůstaň na zemi.
Kde ses naučila tak bojovat?
Od mámy.
Jdeme.
Nestřílejte.
SCHODIŠTĚ
Nazdar, Luthere.
Ahoj, Autumn. Jak to dneska jde?
Čekám na ty, co dávají pořádný dýška.
Co je to za tupce u pana Rubyho?
Netuším, ale Gimlety do sebe hází, jako kdyby měly dojít limetky.
Jo? Obtěžuje tě?
Zatím ne.
Dejme to dohromady.
- Ale už brzo. - Mám fajn ceny na sprchy.
Dáte si ještě?
Nic vám nechybí?
Spíš řeším toho kluka.
Jakýho kluka?
Tam u pódia.
Řekla jsem mu, že nezletilí sem nesmí.
Jo?
Co on na to?
Zeptal se, v kolik dneska končím.
Na tebe je moc mladá.
Taky tě rád vidím.
Co tu chceš?
Abys tu přestal slídit jako striptérka a posadil se.
Jak dlouho tu jsi?
Rok. Díky tobě.
Omlouvám se. Muselo to být těžký.
Měl jsem vás za mrtvý.
No tak, Jacku! Nenuť mě prosit.
- Dej pokoj. - Musím běžet.
Počkej přece.
Hele, já to chápu.
Vím, jaký to je trčet v jiným čase.
Když si myslíš, že to tak zůstane do konce života.
Když jsi na útěku…
a netušíš, jestli ještě uvidíš svoje blízké.
Jsi v neznámým světě.
Ale ty nejsi sám, Luthere.
Musíme najít ostatní,
protože svět zase skončí za deset dní.
Netuším, jak tomu zabránit.
Na to já kašlu.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich