ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Prvoga travnja 2019.
Zemlja je uništena u kataklizmičnom događaju.
Milijarde ljudi nastradale su za nekoliko minuta.
Začudo, apokalipsu je preživjela
obitelj koja ju je i izazvala.
Držite se!
Bit će gadno!
-Ovo je bilo... -Ludo.
Gdje je Pet?
Pet!
Diego!
Allison!
Gdje su svi?
Nestali su.
Nestali su kao prdac na vjetru.
Opet smo sami. Sjajno.
Gdje smo uopće?
Šeširi su u modi?
Mislim da je pravo pitanje: „Kad smo?”
Hej! Ispričavam se! Oprostite na smetnji.
Možete li mi reći koja je godina?
Koji je dan?
Nepristojno.
Klause! Dođi ovamo!
Da?
Pogledaj.
Sviđa mi se, ali zanima me
-kako je građen. -Datum, budalo.
O, da.
Jedanaesti veljače 1960.?
1960.
-Sranje. -Sranje.
STADTLEROV RESTORAN
SAMO BIJELCI
Sranje!
Diego!
Pet?
Allison!
-Allison! -Allison!
-Allis... -Allison!
1. RUJNA 1963.
Upomoć!
Ne! Upomoć!
...a sjaj te vatre obasjat će cijeli svijet.
I zato, dragi moji Amerikanci,
ne pitajte što zemlja može učiniti za vas,
već što vi činite za nju.
12. LISTOPADA 1963.
Ne!
Tako mi svega!
Luthere!
Diego!
25. STUDENOGA 1963.
„Rusi napali Ameriku?”
Nije moguće.
Izvući ćemo te odavde. Sagni se.
Bolničaru!
Mali, sagni se!
Što smo sad napravili?
Hej!
Čula sam glasinu da sam vam spržila mozak.
Pet! Poremećeni gade, gdje si dosad?
Ako želiš živjeti, dođi.
Hazele.
Što se događa?
Nemamo vremena za objašnjenja.
Bojeve glave, stari moj.
A obitelj?
Mrtav im nećeš pomoći.
Dobro...
što se dogodilo?
Smak svijeta 25. studenoga 1963.
1963.
Nisam stručnjak za povijest,
-ali nije bilo nuklearne katastrofe. -Ma nemoj.
-A moja obitelj? -Mrtvi su, kao i svi ostali.
-Gdje sam? -U Dallasu, u istoj ulici.
Deset dana ranije.
-Dovoljno da vratimo vrijeme i spasimo ih. -Bože.
Što ćemo sad?
Mi nećemo ništa. Sam si.
Došao sam jer sam obećao Agnes.
Je li...
-Mrtva? -Da.
Rak.
Nije se dugo mučila.
Proživjeli smo 20 godina. Više nam nije bilo suđeno.
Žao mi je, Hazele.
A Komisija?
Dao sam otkaz, sjećaš se? Ne dugujem ništa tim budalama.
Tko su onda oni tipovi?
Sranje.
Bježi!
Rekao sam im da torba mora biti oklopna!
MLJEKARE GOLDFIELD
MORTYJEVA ELEKTRONIKA
VLASNIK MORTIMER GUSSMAN
Što želiš?
Zdravo. Prodajem enciklopedije za udrugu.
Jeste li...
Kako si ušao?
Nemam vremena objasniti.
-Šalje te Pentagon? -Ni blizu.
CIA? FBI? KGB?
Je li svježa?
Što...
Kolumbijska?
Moja mješavina.
MOŽDA SU VANZEMALJCI
UGLEDAO „LETEĆI TANJUR”
Jesi li čuo za Područje 51? Za Roswell?
Svega mi!
Znao sam da nismo sami. Eleanor je mislila da sam lud,
ali istina je, je li?
NLO-i, krugovi u žitu...
Istina je oko nas.
Ne. Istina je...
ovdje, pred nama.
Reci mi...
zašto koristite analne sonde?
Priđi bliže i spržit ću ti mozak.
Trebaš prostora.
-Bit ću ovdje. -Naprave na krovu.
Tvoje su?
Da, tako je.
Pratim anomalije u atmosferi.
-Čekam. -Što čekaš?
Tebe.
Sve vas.
Sve je počelo 1960.,
kad je proizveden Silvertone Omega.
Bio sam s kupcem
kad se dogodilo nešto jako čudno.
Ovaj ovdje.
Silvertone Omega najbolje se prodaje.
Televizor u boji.
Znate da je Rita Hayworth crvenokosa?
Možete li... samo trenutak.
Diego!
U protekle tri godine
primijetio sam pet strujnih udara u uličici.
Svaki put je isto.
Plava svjetlost, a zatim se pojave.
-Jesi li ih dobro vidio? -Prvoga od njih.
I velikog, osjećajnog.
-Osjećajnog? -Da, plakao je.
Vraćao se u uličicu, sjedio satima i dozivao neku ženu.
Allison!
-Luther. -Nije bio jedini.
I drugi su godinama dolazili, tražeći jedni druge.
Na kraju su prestali.
Moja je obitelj živa.
Sranje.
Odbacio sam ih ovamo. Slušaj me.
Ja sam... Elliott.
-Zovem se Elliott. -Nebitno. U redu?
Imam deset dana da ih nađem i spasim svijet.
Zato mi treba tvoja pomoć.
Trebaš moju...
Znaš što? Ja...
mislim da četvrti čovjek nalikuje ovoj fotografiji.
Diego.
Znači,
-to pomaže? -Nemaš pojma koliko.
To!
Umjetnost i rukotvorine predviđeni su od 13 do 15 h u dnevnoj sobi.
Lijekove ćete dobiti prije toga.
Alane, hvala ti što si to podijelio s nama.
Svi mi imamo svoje strahove.
Želi li još netko nešto reći?
Bilo tko?
Tko je sljedeći?
Diego, jutros si jako tih.
Pozorno slušam, doktore.
Popuštam pod iscjeliteljskim sranjem.
Prošli tjedan spomenuo si oca.
Cijelo djetinjstvo činilo ti se poput pokusa.
Bio je to pokus.
-Možda ti se činilo? -Ne, to je zbilja bio pokus.
Analizirat ćemo to. Rekao si da je tvoj otac zlikovac.
-Da. -Izigravao si junaka
da naljutiš tatu.
-Odrastao sam čovjek, dr. Moncton. Ne... -Ali određuje te sukob s ocem.
S pokojnim ocem.
To nije samoodređenje. Je li, Diego?
Recite to Lukeu Skywalkeru.
Znam da ne shvaćate, ali povezano je.
Humor je dobar.
Istina je bolja.
Tko je pravi Diego?
Ne znam.
Nikad nisam znao.
Ali spreman sam.
Spreman sam saznati.
Hvala, Diego.
Dobro. Odmor do ručka.
Daj da vidim.
Kako sereš.
-Pretjerao sam? -Prozreo te.
Nije, progutao je sve.
Kladim se u puding da nije.
-Prihvaćam. -Dobro.
Dr. Moncton.
-Imate li vremena? -Što je?
Mnogo mi je bolje, zar ne?
Istina. Mirniji si i manje ratoboran.
Lijepo je što si se otvorio.
Kad bih mogao otići odavde?
-Razmotrit ćemo tvoj slučaj za 90 dana. -90 dana? Ne mogu toliko čekati.
Idemo dan po dan. U redu?
Ne razumijete.
Za tjedan dana ubit će predsjednika.
Diego, mislio sam da smo to nadišli.
-Znaš li što je kompleks junaka? -Da. Neke budale misle...
-da su junaci... -Zbog takvih paranoidnih ispada
-završio si ovdje. -Ubit će ga!
Pucat će mu u glavu ovdje, u Dallasu!
-Razumijete li? -Pusti me!
-Dobro sam.
Oprostite. Dobro sam.
Dobro sam.
Kako glupo!
-Ne mogu. -Možda tebi.
Razveselit ću te.
Slanina.
Ukrala sam je iz kuhinje. Hoćeš?
Ne.
Iskreno rečeno,
čuvala sam je za bijeg.
-Molim? -Samo kažem.
Ne znam što planiraš, ali mogu biti korisna.
Čak i da planiram nešto,
što nije istina,
ne bih te nikad poveo sa sobom.
To je zbog pudinga? Vratit ću ti ga.
Nije zbog pudinga.
Ja sam vuk samotnjak.
Nemam svoj čopor.
Savršeno.
Zato što sam i ja takva.
Hargreevese, imaš posjetitelja.
-Koga? -Nisam tvoja tajnica.
Možda se tatica došao pomiriti.
Odjebi.
-Pet. -Hej, Diego.
Bijelo ti stoji.
Konačno si došao.
-Kako si znao da ću doći? -Znam sva tvoja sranja.
Gdje su ostali?
Nisu s tobom?
Naći ćemo ih.
-Koliko si dugo ovdje? -75 dana.
-Bio sam u uličici... -Znam gdje je.
-A ti? -Jutros sam stigao.
Kako si me našao?
Šesnaesta stranica.
„Poremećen čovjek s više noževa uhićen u ulici N. Beckley 1026.”
To je kuća L. H. Oswalda.
Bi li objasnio?
Recimo samo
da policija u Dallasu nije podržala moj pokušaj
sprječavanja Kennedyjevog ubojstva.
-Zato što se nije još dogodilo. -Ni neće.
Ne ako mene pitaš.
Slušaj, pilim rešetke u sobi.
Za nekoliko dana pobjeći ću odavde,
spriječiti Oswalda i spasiti predsjednika.
Ako želiš sa mnom, reci.
Slušaj me pažljivo,
brbljava budalo.
Nećeš ti ništa učiniti.
Zašto ne?
-Moramo spriječiti apokalipsu. -Šališ se.
Dogodit će se tek za 60 godina.
Ne ona apokalipsa.
Ovo je nova.
Pratila nas je.
Vidio sam je.
Nuklearni je rat za deset dana, Diego.
A mene su zatvorili?
Dobro, da čujem.
Što je uzrok?
Ne znam.
Možda neki luđak s kompleksom junaka
želi spasiti predsjednika i sve će zeznuti.
Znači, uspjelo je?
Spasio sam predsjednika?
Znao sam da mogu.
Dobro, pomoći ću ti.
Baš dobro.
Nakon što spasim Kennedyja.
Onda ćeš nas vratiti u prošlost da mogu Hitleru prerezati vrat.
Evo zašto nemaš prijatelja.
Znaš što? Čuvaru!
Moj brat planira bijeg.
-Pilio je rešetke u sobi. -Smeće jedno!
Dobro, seronjo!
-To je za tvoje dobro, Diego. -Ne, Pet!
Moj je brat poremećen.
Nadam se da će dobiti pomoć koju treba.
Ne, molim vas! Ne injekciju! Ne!
Vratit ću se po tebe, dobro? Samo...
Lijepo spavaj.
Hej, vratila sam se!
Žao mi je, zadržala sam se.
Je li bilo zabavno s Vanyom, Harlane?
Da.
Otišli smo gledati konje
i čitali Jamesa i golemu breskvu.
Problemi?
Ne, gospođo.
A ti? Kako se osjećaš?
Glavobolje su se smanjile.
Još se ničeg ne sjećam.
Dobro. Moramo se potruditi da stekneš nova sjećanja.
Da, Vanya. Gotovo sam dobio seronju.
Carl, pazi što govoriš pred Harlanom.
Zezaš me, dušo?
Ako mali kaže „seronja”, kupit ću mu zračnicu.
Kvragu, ako išta kaže, svi ćete dobiti Cadillac.
Ljudi ne razumiju da je za prodaju važna
upravo ustrajnost.
Misle da je dovoljno smješkati se da ostvariš prodaju.
Zbilja to misle, Carl?
Da.
No oni ne shvaćaju kakva je to znanost i umijeće.
Nužna je vještina da ostvariš brojke.
-Važne su brojke. -Tako je. Brojke!
Je li te netko zvao?
Objavio sam još jedan oglas da si nestala.
Netko te sigurno traži.
Možda nikome ne nedostajem.
Ne vjerujem da je tako.
Nama bi nedostajala.
Dakle...
Kamo si krenuo?
U ured.
Rekao sam da sam ga gotovo dobio.
Ali nisam još.
Kad ćeš se vratiti?
Ne znam.
Ovisi koliko ću morati raditi
da ti omogućim ovaj divan život.
Dobro. Budi tih kad se vratiš.
-Nemoj probuditi sina. -Vidimo se ujutro.
-Laku noć, Vanya. -Laku noć, Carl.
Laku noć, Harlane.
Što je sad?
Sjećaš se kad sam ti rekao da se motor pregrijava?
Ako si pametan, ne znači da si zanimljiv.
Ne kao tvoja brada.
Pomoglo bi kad bih znao kamo idemo, Mysterio.
Natrag u Dallas.
Tako daleko? Na koliko dugo?
-Ne tiče te se. -Zbilja?
Misliš da ću te pratiti svuda
još tri godine?
Da, ti si moj posilni duh.
Sjećaš se?
Ne. Moramo se vratiti. Trebaju te u San Franciscu.
Tako su zahtjevni.
-Dobro. -Ježim se od toga.
Ja te trebam u San Franciscu.
Imam nedovršenog posla.
Što ćeš raditi?
Navući nevidljivo poslovno odijelo, obaviti nečujne telefonske pozive
-i baviti se poslom? -Zaboravi.
Vrati se. Imaš nedovršenog posla.
Bez mene nemaš čak ni tijelo.
Trebaš me.
Nitko ne treba tvoja sranja, Klause.
Zato si uvijek sam.
Jedi govna, seronjo!
Pusti me!
Jesi li se tuširao?
Ne.
Izgubljen si, momče?
Zapravo sam žedan.
Excusez-moi, garçon.
Da?
Znaš li kad stiže sljedeći autobus za Dallas?
Znam.
Dakle?
Točno u 15 h.
Sutra.
Znači, imamo dovoljno vremena zbližiti se... Dobro.
Hej, ljepotane!
-Meni govoriš? -Da, tebi.
Bi li igrao poker
dok čekaš?
Znaš što? Rado.
Ako me nastaviš skidati pogledom,
prehladit ću se.
Pazi što govoriš.
Snosit ćeš posljedice.
Što je smiješno?
Ništa. Sjetio sam se pjesmice na kojoj radim.
„U Dallasu je živio jedan gnjus.
-Imao je jako mali falus.” -Znaš što?
Kad si tako pun sebe,
hoćemo li povećati uloge?
Već sam uložio sav novac.
Uloži tu ženskastu zlatnu ogrlicu.
Clyde je može rastopiti i napraviti mi kopču za pojas.
Bila bi to sjajna kopča.
Samo da znaš, blefira. Nema ništa.
Uložit ću ženskastu ogrlicu
ako ti uložiš ključeve auta.
Osim ako blefiraš.
Dogovoreno.
Da vidimo.
Ful.
Kraljevi i sedmice.
Pa to...
nije ništa.
Pošteno, pobijedio si.
I moram ići.
Imaš duge prste.
I sindrom iritabilnog crijeva. Samo čudom sjedim.
Dobro.
Vrati mi ključeve.
Vrijeme je, Bene.
Koji je vrag?
Ne, hvala.
Ako si tako samostalan, sam rješavaj svoje probleme.
Nisi mogao biti dosljedan drugom zgodom?
-Sigurno uživaš. -Možda malo.
Sranje, koji je?
Vraćaj se ovamo, smeće jedno!
To je moj auto!
Sranje.
Vrati mi auto, seronjo!
Gade!
Sranje!
Jesi li vidjela novine?
Naslovna stranica,
peti odlomak,
drugi redak:
„Kada smo ga upitali o prijetnjama odbora Južnjačke pravde
da će prosvjedovati
kad predsjednik Kennedy dođe u Dallas,
glasnogovornik Bijele kuće Pierre Salinger odgovorio je da...”
-Što si rekao? -U novinama smo, dušo!
Ovo je najbolje. Svidjet će ti se.
Citiram: „Predsjednik je jednom rekao:
-'Svačija prava...'” -"Svačija prava su ograničena
ako su prava samo jednog čovjeka...
ili žene ugrožena."
Kupila sam zadnja tri primjerka jutros.
Zbilja sam srećković.
-Jesi li zbilja? -Jesam.
A ti si najljepša žena koju sam ikad vidio.
I sve najbolje u mom životu.
Što je?
Ne želim da polažeš prevelike nade
u Kennedyja.
Sve se mijenja. Osjećam to.
Osjećam to.
Kad smo kod osjećaja...
mali dar pred godišnjicu
za moju prekrasnu ženu.
Znam da sam ti obećao zvijezde, ali...
Mjesec.
Zuriš u njega svaku noć.
Sad ga možeš vidjeti kad god poželiš.
Hajde! Možeš ga dokrajčiti!
-Sredi ga! -To!
Hajde!
Hajde, seronjo!
Hajde!
-Što ti je bilo? -Nosi se!
-Daj, čovječe! -Loša sreća!
Dovezi auto.
Bravo.
Dobro.
Dobro. Stišajte se malo, molim vas. Hvala.
Dakle, slušajte.
Svjestan sam toga da ste svi zabrinuti.
Mogli bismo cijelu noć raspravljati.
No moramo djelovati.
-Sad je pravo vrijeme. -Gdje ćemo to učiniti?
Ispred Stadtlerovog restorana.
Slušajte me. Ako počnemo prosvjedovati u nedjelju,
pet dana prije dolaska predsjednika, privući ćemo pažnju svih medija.
Ipak, ta pažnja mora biti usmjerena.
Slažem se.
Ne smijemo griješiti.
Ne smijemo dopustiti prizore na televiziji
koji ukazuju na nasilje ili nepristojno ponašanje.
Što god nam činili, imamo jedno pravilo:
Poštovanje i dostojanstvo prije svega.
Dakle, pojedinosti moraju ostati tajna
sve dok ne utvrdimo plan. U redu?
Što da radim?
-Ja ću to riješiti. -Allison, čekaj.
Oprostite,
ovdje šišamo samo žene.
Crne žene.
Zanimljivo da je vaš muž u salonu.
Gospodine Mason, kako vam mogu pomoći?
Biste li mi rekli što radite ovdje u ovo doba?
Ovo je mjesto gdje moja žena radi
i ponekad ga koristimo za okupljanje susjeda.
Okupljanje? Zbog čega?
Što se to vas tiče?
Vlasnik sam zgrade preko puta i nekoliko drugih.
Volim kad je moja ulica tiha.
Niste vlasnik ove zgrade, je li?
Ne još.
Onda ću vas zamoliti da se udaljite.
Laku noć.
Jesi li mi namjerno prikliještio nogu vratima, dečko?
To je napad.
Zbilja je opasna.
Nema šale s njom. Kvragu.
Valjda se dobro osjećaš.
Itekako.
Toliko o poštovanju i dostojanstvu.
Kad ga on pokaže.
Sad se možete razići.
Ne mogu spavati.
Ima li još torte?
Sissy...
ti pušiš?
Hoćeš?
Mama bi opet umrla da me vidi.
Nisam znala da imaš buntovnu narav.
Muškarci imaju narav.
Žene imaju tajne.
Koje ti tajne skrivaš?
Imam plan za bijeg.
Što?
Imam limenku za kavu
skrivenu ispod sudopera.
Carl ne zna, ali svaki novčić koji uštedim
-stavljam u nju. -Zašto?
Da mogu disati.
Carl je dobar čovjek, ali...
i dobri muškarci odlaze.
I umiru.
Svaka žena mora se brinuti za sebe.
Kako ste se sreli?
Zbog jedne laži.
Sestra mi je rekla
da želi izaći s nekim, a mislila je na mene.
Tad sam bila stidljiva.
Carl je dobronamjeran,
naporno radi i voli svog sina.
U ono vrijeme imala sam šašave snove.
Što si željela biti?
Prodavačica u robnoj kući.
Zbilja?
Tata nas je vodio u robnu kuću
da kupimo parfeme za Božić.
Bilo je čarobno.
Glazba,
haljine i mirisi...
Sve prodavačice izgledale su poput lutaka. Još su takve.
Možeš li zamisliti da si tako elegantna?
Hej.
I ti si elegantna.
Nije li kasno za mlijeko?
-Sranje. -Hargreevese.
-Što radiš ovdje? -Hodam u snu.
Voliš pametovati, je li?
Nećeš moći kad ti slomim čeljust.
Lila?
Nisi jedini koji hoće pobjeći, vuče!
Pripazi na rame!
Kako si izašla?
-Tko su oni ljudi? -Nemam pojma.
-Zašto si stao? -Moramo ih omesti.
Za mnom.
-Kamo? -Desno.
-Zašto desno? -Zašto ne?
Dobro.
Dobro da ste ovdje. Napala su nas tri čovjeka.
Ruke uvis! Odmah!
Ne razumijete. Nismo mi zlikovci.
Umukni i ostani dolje!
Tko te naučio kako se tući?
Mama.
Dođi.
Ne pucajte.
STEPENICE
Zdravo, Luthere.
Hej, Autumn. Kako posao?
Još čekam nekog s velikim napojnicama.
Tko je onaj što gnjavi g. Rubyja?
Nemam pojma,
ali trusi votke džus kao da ne postoji sutra.
Da? Je li neugodan?
Nije još.
Imamo posla, Jack.
-Ali postaje. -Mogu ti ponuditi
-dobre tuševe. -Piće, dečki?
Jeste li dobro?
Više me brine klinac.
Koji klinac?
Pored pozornice.
Rekla sam mu da ne primamo maloljetnike.
Da?
Što je odgovorio?
Pitao je kad završavam s poslom.
Premlada je za tebe.
-Lijepo te vidjeti, Luthere. -Što želiš?
Želim da mi prestaneš disati za vratom i da sjedneš.
Otkad si ovdje?
Već godinu, zahvaljujući tebi.
-Žao mi je. Znam da nije lako. -Mislio sam da su svi mrtvi.
Jack, nemoj da te molim.
-Makni se. -Moram ići.
Luthere, čekaj.
Shvaćam, dobro?
Znam kako je zapeti u vremenu.
Misliš da ćeš zauvijek tako živjeti.
U bijegu,
a ne znaš hoćeš li ikad više vidjeti ljude koje voliš.
Nalaziš se u nepoznatom svijetu.
Ali nisi sam, Luthere.
Moramo pronaći ostale
jer će svijet ponovo nestati za deset dana.
Ne znam kako to spriječiti.
Nije me briga.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić