PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
To už jste zpět?
Jaké zklamání.
Dneska pozvu Sharon na rande.
- Sharon z účetního? - Ne, Sharon uklízečku.
Má hezkej úsměv. Navíc mám doma děsnej bordel.
- Jo. - Kolik jich máme?
- Dva. - To je dobře. Mám hlad jako vlk.
Máš hlad, jo?
Jo, děsnej.
Zajdeme si pak na čínský knedlíčky?
- Co? - No… je v tom moc glutamanu.
- Tak tys jim na to skočil? - Jo.
Na glutamanu není nic špatnýho.
- Můžeme? Na tři. - Jo.
- Jedna, dva… - Jedna, dva…
- Co je? - Cukla sebou.
Ale ne.
Je to tu napsaný. Je po ní.
To bude plyn ve střevech.
Minulej tejden si jeden prdnul až do pece.
Odvezte mě do nemocnice.
To asi nebyl plyn ve střevech.
Do prdele.
S těma knedlíčkama se asi rozluč.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Bože. Jednatelka se vrátila.
Vrátila se.
- Je to jednatelka? - Je zpět.
JEDNATEL
A.J.
Vítej zpět.
A dovol mi říct,
že tvé zotavení bylo nám všem inspirací.
No,
nebýt té kovové destičky, co mám v hlavě po úkolu v Šanghaji,
asi bych tu nestála.
Já myslela, že se uvidíme až na schůzi…
rady.
Co se děje?
Během tvé indispozice došlo k několika změnám ve vedení.
Nešlo to jinak. Reorganizace oddělení.
- Bohužel… - Nechcete mě vyhodit?
- Jistěže ne. - Díky Bohu.
To by nás ani nenapadlo. Ale…
budeš degradována.
Cože?
Díky tvé dlouholeté oddanosti Komisi
ti zůstanou veškeré výhody i parkování.
Na céčku.
Na céčku?
Abych byl upřímný,
neměla jsi tu autoritu.
Jde o můj poslední případ, že?
To zvorali Hazel a Cha-Cha, ne já.
A nechtěj, abych začala o Číslu Pět.
Jeho strašlivá zrada mi byla silnou motivací
pro probuzení z kómatu
i při mém dlouhém, náročném a bolestivém zotavování před návratem do kanceláře.
Nejde jen o jeden problém.
Pamatuješ na ten malér ohledně 743?
Buď ráda, že máš ještě práci.
Dej mi dva dny.
Dej mi dva dny, A.J. Já to napravím.
Ten úkol už dostal někdo jiný.
Ať jde dál.
Herb?
To on má jít po Pětce?
Neblázni.
Agenty už jsme vyslali.
Herb je tvůj nový…
nadřízený.
To je vtip, ne?
I mý bobky jsou větší než on.
Asi málo vlákniny.
Odveď prosím jednatelku k novému stolu.
Já za firmu schytala kulku do hlavy.
A my ti za tvou službu děkujeme.
Zase doma.
Tvůj stůl je tamhle.
Kdybys něco potřebovala, tak já mám stůl… tady.
Dnes mají v jídelně polynéské speciality.
Nezajdeme si spolu na laulau?
Další dotaz a přibiju tě ke zdi sešívačkou.
Dobrá.
PAN PĚTKA
Co je to s tebou, Luthere?
Právě jsem ti řekl, že svět skončí.
Ale to říkáš pořád.
A zatím jsem měl vždycky pravdu.
Hele, chceš zachraňovat svět?
Tak si posluž. Ale já už práci mám.
Ty v týhle díře děláš?
Jo. Můj šéf to tu vlastní.
Jsem jeho pravá ruka.
A s čím mu ta ruka pomáhá?
Klidně si vtipkuj, ale já se o pana Rubyho starám dobře.
Počkat, Rubyho?
Toho Jacka Rubyho? Gangstera, co zastřelil Oswalda?
Jo, přesně toho.
Tak k tomu fakt došlo.
Už ses z tý gorilí DNA úplně pomátl.
Bacha, jo? Jack je kamarád.
A ty jsi Číslo Jedna.
Número Uno. Pamatuješ?
Číslo Jedna neexistuje.
Už ne.
Ne v roce 1963.
Hele, já tu sám trčím už rok. Cos čekal?
Však já to chápu.
Pogo ti umřel před očima, svět vybuchl a kvůli mně ses zasekl v čase.
Omlouvám se. Stačí?
Ale žádám tě o pomoc, Luthere.
- Umbrella Academy tě potřebuje. - Nepotřebuje.
Nikdy to tak nebylo.
Luthere, zlato, Jack za chvíli sejme jednoho tupce.
- Mohl bys? - Krucinál.
- Luthere, počkej. - Poslouchej.
Ty seš ten chytrák, co chtěl skočit v čase.
Kvůli tobě tu trčíme.
A tys sem přivedl Vanyu.
Jestli se blíží konec světa, tak asi kvůli ní.
A kdybych s tím chtěl něco udělat, tak určitě ne s tebou.
Bolševici už tu jsou.
Žijou mezi náma, jasný? A jsou připravený.
Připravený poslat Ameriku na dlouhou štreku ke komunismu.
My jsme lepší.
Pojď, kámo, jde se.
Dej ze mě ty pracky pryč.
Vykopni ho odsud.
A hned.
Našahej na mě.
Nech mě bejt.
Dej ty velký pracky pryč.
Táta ho měl nechat na Měsíci.
22,11.1963 FRANKELOVY ZÁBĚRY
POHŘEŠUJEME 25LETOU ŽENU
ZMIZELÍ
RODINA HLEDÁ DCERU
NAPOSLEDY VIDĚNA V HOUSTONU
Nevidělas moje klíčky?
Ne.
Děje se něco?
Ne, jen…
Carl potřebuje odvézt domů.
Z kanceláře?
Z baru.
Právě mi volal z telefonní budky. Byl namol.
To mě mrzí.
Našlas něco?
Už tě někdo hledá?
Nic.
Ne, zlatíčko, já musím pryč, ale Vanya ti to přečte.
Harlane.
- Pojďme zpátky do postele. - Harlane, zlatíčko…
Harlane, broučku…
Já pro Carla dojedu.
Opravdu?
Jasně. A ty můžeš číst Harlanovi.
Já to zvládnu.
Nevykládej si to špatně, ale…
kéž bych tě srazila už dávno.
Tak jo, broučku, pojď.
Tudy.
Moc dlouho tu být nemůžeme.
Budou nás hledat.
Poldové, nebo ti ozbrojení seveřani?
Oboje.
Co to děláš?
V hadrech z blázince daleko nedojdu.
Chtěls říct, že my daleko nedojdeme.
Hele, děkuju ti za pomoc,
ale teďka si…
- půjdeme po svým. - Proč?
Protože nás budou hledat.
Nás dva společně.
Sami máme větší šanci.
Potřebuješ mě. Jsme tým.
Ne, je to nebezpečný.
Když jsem tě zachránila ve cvokárně, tak ti to nevadilo, pamatuješ?
Máš rozeplej poklopec.
- Skočils na to. - Co je to s tebou?
Pojedem mým autem.
Jakým?
Tímhle.
Hej.
Co je? Nezdá se ti ta barva?
Nebuď fajnovka a nastup si!
Víš, že druhý okýnko bylo otevřený?
BURLESKA HOLKY
Kristepane, Carle.
Ty vypadáš.
Je Sissy naštvaná?
No radost zrovna neměla.
To ti řekla, nebo jenom…
spekuluješ?
Lhal jsi jí, Carle.
Měls jít do práce, ale šel jsi sem.
- Tak už nastup. - Miluje mě ještě?
No jasně.
Měla jsi štěstí, víš to vůbec?
Máš čistej štít.
Začínáš znova.
Můžeš být, kým chceš.
My ostatní musíme dál být tím co dřív.
Vanyo.
Od počátku věků
se lidstvo dokola ptá na stejnou otázku:
Užívají si blondýny víc zábavy?
S naší barvou na vlasy odpověď zní: „Ano!“
Policie! Ruce vzhůru!
- Ruce za hlavu! - Odhoďte tu zbraň!
Allison, polož to! Polož tu pálku.
- Raymonde Chestnute, jste zatčen. - Co to děláte?
- No tak! - Za co?
Ublížení na zdraví.
Strážníku, to je směšný.
Špatná paměť? Napadl jste člověka U Odessy.
Ne, to jsem byla já.
- V sebeobraně! - Ohrožoval nás!
Přestaňte, prosím.
To nemůžete.
- Zaslechla jsem… - Hned ustupte.
- Seberu i vás. - Allison.
Ustupte, povídám!
- Nech je, zlato. - Zaslechla jsem zvěst…
Allison, to nic. Miluju tě, zlato.
To nic. Budu v pořádku.
Máme tu problém?
Ne…
strážníku.
MORTYHO TELEVIZE A RÁDIA
Elliotte, fotky vyvoláváš sám?
Jasně.
S takovými záběry do obchodu nakráčet nemůžu.
Vláda má oči všude.
Nevidím tu fotokomoru.
Dělám to v komoře na chodbě.
FRANKELOVY ZÁBĚRY
Zvládl bys vyvolat tohle?
Frankelovy záběry. Tvůj kamarád?
Bratranec od mý robotí matky.
- Zvládneš to, nebo ne? - Jasně.
Za jak dlouho?
No, dochází mi kyselina octová.
Beeker má otevřeno, ale to jsou tři kilometry.
Musel bych jet autobusem.
Zato ke Gibsonovi je to pár bloků, ale přes park, kde se přemnožili holubi…
- Elliotte. - Asi pět nebo šest hodin.
Všem jednotkám, kód 3-15 v léčebně Holbrook.
Co má být kód 3-15?
Hledaný osoby na útěku.
Dvacet pět pohřešovaných pacientů. Mnoho je ozbrojených a nebezpečných.
- Diego. - Kdo je Diego?
Představ si Batmana, ale horší verzi.
Začni s tím filmem.
Vrátím se co nejdřív.
Tak poslouchej plán.
Oswaldovi končí směna v půl pátý. Až vyjde, natlačíme ho na přední sedadlo.
- Tam sedím já. - No dobře.
Na zadní. Chytneš mu ruce, já mu uříznu prst, kterým střílí,
a řeknu mu, ať zmizí z Dallasu.
- To je tvůj plán? - Nezdá se ti?
- Proč ho nezabijeme? - Cože?
Myslíš si, že zastřelí prezidenta.
- Jo. - Tak ho zabijem. Kulku mezi oči. A je to.
Kdepak. Nezabiju chlapa, co ještě nic nespáchal.
To je blbost.
- Cože? - Celej tvůj plán je blbost.
Řezat mu prst?
Ne jen ledajakej prst. Ten, kterej mívá na spoušti.
Bez něj nemůže vystřelit z pušky.
Co když je obouruký?
Jak vůbec zvládáš normální den?
Padej. Zvládnu to sám.
Doktor měl pravdu, hrdinskej komplex.
- O to tady nejde. - Ale jo.
Chceš tatíkovi dokázat, že jsi frajer.
Vůbec nic o mně nevíš.
Vím o tobě všechno.
Jsi jako otevřená kniha pro hodně tupý děcka.
Já se nesnažím být hrdina, jasný?
Tak proč to děláš?
Protože je to blb.
Co jsi, sakra, zač?
Zdravím. Jeho milující bratr.
- Co mě nechal ve cvokhausu. - Aby sis sám neublížil.
To je milý.
Tak jo, vypadněte oba dva.
Zbav se tý magorky a pojď se mnou. Máme důležitej úkol.
S tebou nikam nejdu.
Jak chceš.
- Strážníku! - Hej!
Co to děláš?
Prý je na vás vypsaná odměna.
Blafuje.
Neblafuje.
Tak dobře.
Půjdu s tebou.
A co já?
A beru i tu magorku.
Promiňte, strážníku?
No?
Čekám tu už dvě hodiny. Chci vědět, co je s mým mužem.
Jméno?
Chestnut. Raymond Chestnut.
Je tady. Jeho případ řešíme.
- Ano, to vím. Chci s ním mluvit. - Jste jeho právnička?
- Ne, jeho žena. - Tak to vám nepomůžu. Sedněte si.
Sednout.
Čest a důstojnost.
Takže teď už se nesmí rozdávat letáky?
- Je to nelegální? - Bez povolení jo.
- A ty to víš, Keechie. - Aha, pardon.
Netušil jsem, že nám tu vládnou komouši.
Pohyb.
No jo.
Díky.
Ty krávo!
- To jsi ty. - My se známe?
Ano.
Nebo teda… byl jsem při tvým proslovu.
- V Berkeley v jednašedesátým. - No jo.
- Změnils mi život. - Paráda.
Bylo to fakt… Hned příští den
jsem ukončil právnickou praxi a povrchní život
a vrátil jsem se ke kořenům.
Od tý doby všude šířím tvou zprávu o míru a lásce.
Mám na tebe tolik otázek.
No jo, ale tohle není zrovna správná chvíle, nemyslíš?
No…
Protože jsme v lochu.
- Máš super smysl pro humor. - Nesahej na mě.
Dobře.
Nemáš pro mě nějaký moudro?
Nežeň se za vodopády.
Drž se řek a jezer, na které jsi zvyklý.
To je tak hlubokomyslný.
Že jo? Přesně.
Chceš si sednout a meditovat nad tím?
- Podle mě bys měl. - Tak jo.
To bolí, ale příjemně.
Těžká je hlava, kterouž koruna tlačívá.
Správně je to:
„Tvrdě spočívá ta hlava, kterouž koruna tlačívá.“
No super, tvůj táta tě taky nutil číst Shakespeara?
Já to vyučoval.
Na Spelman College.
Vážně?
- Jsi profesor, jo? - Býval jsem.
- Pak mě život zavál jinam. - Mě taky.
A teď je tu tolik lidí,
co toho ode mě hrozně moc očekávají,
ale já už toho mám dost.
Znáš Večer tříkrálový?
„Nelekej se té výsosti. Jedni jsou vznešení rodem,
jiní mají vznešenost přičiněním, a na jiné se vznešenost vrhá.“
Amen, bratře.
Ale Shakespeare netušil, jaký to je, být v mý kůži.
No jo, možná.
Ale právě když člověk zápolí, tak nachází své pravé poslání.
Tak to je hlubokomyslný.
- Raymond. - Klaus.
Můžeš vypadnout, hezoune.
Já?
Velitelovi volal guvernér.
Guvernér?
Máš pěkně mocné přátele, Klausi.
Já ho ani neznám. Jen pár jeho bohatších mecenášů.
Díky Bohu.
Něco ti povím.
Jestli ho někdy potkáš,
nezapomeň mu říct, že mé bratry vězní bezdůvodně.
Je to pravda?
Klidně podej stížnost.
Cože?
Kdes ten film vzal?
Frankelovy záběry. A tentokrát pravdu!
Ty toho blázna znáš?
Nová známost. Je neškodnej.
Seš si tím jistej?
Jste, nebo nejste nepřáteli lidu?
- Dost nejasná otázka. - Záleží na těch lidech.
Ještě krok a vystřelím vám mozek.
- Chopíš se toho, nebo mám já? - Já to zařídím.
Hele, Lilo…
Co to, hergot, bylo?
- Už natáčíš? - Nevím.
Jak to, že nevíš? Je tam tlačítko.
Nad takovým tím udělátkem…
To jsem zmáčkl.
- Dobře, tak… - Počkej.
- Dej mi to, já s tím umím. - Tak si to vezmi.
- Na. Dělej. - Tak jo, kde to je…
Jsou rozkošný. Starý páry žeru.
Jsem na ně pyšná, že se ještě nezabili.
Proč se na to díváme?
Pšt.
- Tak já jsem Dan Frankel a… - Já Edna Frankelová.
…Edna Frankelová a jsme v Dallasu, abychom viděli prezidenta.
Dnešní datum je 22. listopadu 1963.
To je za šest dní.
Do prdele. To je ono.
Ten travnatý vršek. Teď zastřelí Kennedyho.
Kdes to vzal?
Od Hazela. Stálo ho to život.
S tím zabráníme konci světa.
- Hazel? - To je na dlouho.
- Konec světa? - Ještě na dýl.
Co přesně ti řekl?
Moc toho nestihl, než ho zabili.
Ale to, co nám chtěl ukázat, je v tom filmu.
Je to tak vzrušující.
- Panebože! - Oswald.
Pan prezident!
To není možný.
Řeknete mi už, o co jde, hoši? Na co to teda civíme?
To je nemožný.
Evidentně není.
Kdo to je?
- Táta. - Táta.
Jestli jde o ten pokoj, mám místo jen pro jednoho.
Hej!
Svačinka!
Pojď.
Copak?
Chceš hrát na schovku?
Tak jo, ale jen jednou.
Já to připravím uvnitř.
Tak utíkej.
Tak jo. Raz…
dva…
tři…
Zůstane tam.
Harlane?
Vylez, ať jsi, kde jsi.
Harlane.
Vanyo.
Ty mě znáš?
Cože? Jasně že tě znám.
Bože, dávala jsem do novin inzeráty a doufala jsem…
Nepřibližuj se. Počkej…
Jak se známe?
- Přestaň. - S čím?
S tou debilní hrou, co zkoušíš.
- Kvůli tomu tu nejsem. - Ale ne, já nelžu.
Měla jsem nehodu a ztratila jsem paměť.
Provedla jsem něco?
- To ne. Je to složitější. - Jestli jsem ti ublížila, omlouvám se.
- Jestli jsem… - Ne. Dost!
Ty by ses omlouvat neměla.
Cos udělal ty mně?
Zklamal jsem tě.
Udělal jsem hrozný věci, na který nejsem hrdej…
místo abych ti prostě zkusil pomoct.
Myslel jsem, že mám všechny zachránit, ale…
jen jsem to zhoršil.
Nechtěl jsem být mizera.
Takže, jestli to na mě hraješ, Vanyo…
tak mi to nevadí.
Jestli se tu před náma schováváš, tak to chápu.
Jen bych ti chtěl říct…
že mě mrzí…
jakou jsem v tom sehrál roli.
Harlane, hej…
Co je to za kluka?
To je můj syn.
A ty máš deset vteřin na vysvětlení, co tu děláš.
Pomalu.
Našel jsem ji na podlaze v klubu.
Je vašeho muže.
Příště zkus přední vchod.
Ano, paní.
ŠVÉDOVÉ
Měl jsem tušit, že má táta v tom atentátu prsty.
To je unáhlenej závěr.
Proč teda stál na travnatým vršku
s černým deštníkem za jasnýho dne v Dallasu
přesně ve chvíli, kdy ho střelili?
Uznávám, že to nevypadá dobře.
Ne, to on k tomu všemu dal povel.
Klídek, Diego.
- Vážně. - Dává to smysl. To ti chtěl Hazel říct.
Musíme tátovi zabránit v atentátu.
Už se uklidni, jo?
Táta nebyl svatoušek, ale atentát na prezidenta?
To není jeho styl.
Co ty víš?
Vzals roha před tím nejlepším.
Vzal roha?
Myslíš, že jsem to měl lehký?
Byl jsem sám celých 45 let.
Hele, na tohle teď není čas.
Táta je v Dallasu, tak si s ním promluvíme.
Třeba nám pomůže napravit dějiny.
Dallas je velký město.
Jen tak ho nenajdeme.
Kéž bychom měli nějakou starodávnou pomůcku
na hledání lidí a jejich adres.
TELEFONNÍ SEZNAM
Nejdřív zkusíme prostě jméno.
Hargreeves…
Kruci, nic tu není.
Zkus firmu. D.S. Umbrella Manufacturing Co.
Jo, já ten název znám.
Díky.
Ty vole.
D.S. Umbrella.
Osmdesát dva, Olive.
Jdeme.
Necháme ho tu takhle?
Jo, bude v pohodě.
Co ta holka?
Sakra.
Co tady děláš?
Ale nic, jen…
- Šla jsem na vzduch. - Do komory?
Je tu průvan.
Hele, Lilo, půjdu ven s Pětkou.
Už se to děje zas, že jo?
Co?
Blázním.
Ten jejich film.
Konec světa.
Když jsem posledně viděla takový věci, zavřeli mě.
Možná jsem tam měla zůstat.
Přestaň.
Hele…
věříš, že ve vesmíru existujou věci,
který nemáme pochopit?
Mě vylili i ze zvláštní školy. Nechápu většinu věcí.
- Dobře. - Třeba jogurt.
Jak ví, že už nemá být mlíko?
Dobře, tak třeba jogurt.
Nemusíme na tom nic chápat, aby byl skutečnej.
No ne?
Neznamená to, že jsme blázni.
S tím jejich videem…
je to stejný.
Jako s jogurtem.
Čestný skautský?
Nejskautštější.
Nechám tě tu s Elliottem, jo?
Proč?
Rodinná záležitost.
Měli bychom probrat plán
pro případ, že protest nestihnu.
Já tě odsud dostanu, Raymonde.
Je to má chyba. Narafičili to na nás a já na to skočila.
Ale napravím to.
Tak či tak by mě zatknuli.
Nechtějí, abychom dělali rozruch.
Aby měli ostudu, když tu bude prezident.
- Já jsem to zhoršila. - Kdepak.
Vše zlepšuješ.
Hele.
I mě měníš k lepšímu.
Dostanu tě odsud, jo?
Hele…
ze zvědavosti…
Proč jsi včera říkala: „Zaslechla jsem zvěst?“
- Řeklas to dvakrát. - Končíme.
- Probereme to jindy, jo? - Jdeme, paninko.
- Čest a důstojnost. - Čest a důstojnost.
Slibuju.
AHOJ
Odkud to máte?
AHOJ SBOHEM
Všechny děti prorokovy je mají.
A má ten prorok nějaký jméno?
Klíč byl pod rohožkou, ale tos věděl.
Nemluvit, prostě…
půjdeme do hajan.
Schrupneme si.
Co se děje?
Nelíbí se ti, co vidíš?
Odprejskni.
Pořád si říkám, odkud toho chlapa ze stodoly znám.
Zlato, už jsi s náma přes měsíc.
Nejsi ten typ, co by se tahal s takovýma chlapama.
Zvláštní je, že se omlouval.
Prý mi ublížil a chtěl to napravit.
Tím spíš se mu vyhýbej.
Tady se chlapi ženám jen tak neomlouvají.
Takže ať udělal cokoli,
muselo to být fakt zlý.
Jen bych si chtěla na něco vzpomenout.
Na cokoli.
To se ti vrátí.
Podle doktora to chce čas. Nejde to uspěchat.
A do tý doby netuším, co jsem byla zač.
Hele.
Ukaž ruce.
Na farmě jsi nedělala. To je jasný.
Nikdy jsi asi fakt nemakala.
Ty mozoly na špičkách prstů…
Odkud je asi máš?
Kdo ví?
Už je pozdě. Měly bychom to zabalit.
Jo.
Já to uklidím.
Tak dobrou.
Jsme tu.
D.S. Umbrella. To je ono.
VÝROBA DEŠTNÍKŮ
Jsi v pohodě?
Jo, dobrý.
Jenom…
Jak dlouho jsi tatíka neviděl?
Čtyřicet pět let.
To je teda něco.
To jo.
Víš, když jsem tehdy trčel v apokalypse,
neuplynul ani den, kdy bych v duchu neslyšel jeho hlas.
Co ti povídal?
„Já ti to říkal.“
No, jestli tu je, tak tě ještě nikdy neviděl.
Takže tohle ti říct nemůže.
Určitě to nějak vymyslí.
A jo.
Na to furt zapomínám.
Kruci.
Dekorace asi táta moc neřešil.
Spíš je to zástěrka.
Zástěrka čeho?
To nevím.
Půjdu doleva.
Kdyby něco, zakřič.
Co to máš za lubem?
HOYT HILLENKOETTER GENERÁLNÍ KONZULÁT MEXIKA
Ahoj.
Pogo.
Nazdar.
To nic, kamaráde.
Pogo.
Rád tě vidím.
Diego!
Slušný.
Tati?
Amatére.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich