EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tilbake så raskt?
Så skuffende.
Jeg ber ut Sharon i kveld.
-Sharon fra Lønn? -Nei, Sharon fra Vedlikehold.
Jeg liker smilet hennes. Og leiligheten min er helt krise.
-Ja. -Hvor mange skal vi hente?
-To. -Bra, for jeg er skrubbsulten.
-Er du skrubbsulten? -Jeg er skrubbsulten.
Fritert wonton på Mama Lee's når vi er ferdige?
-Hva? -Jeg bare... Det er for mye MSG.
-Du trodde på propagandaen. -Ja.
Det er ikke noe galt med MSG.
-Er du klar? På tre. -Jepp.
-Én, to... -Én, to...
-Hva? -Hun rørte litt på seg.
Nei, nei. Det står her at hun er død.
Det er nok bare innvollsgasser.
I forrige uke fjerta én hele veien inn i ovnen.
-Få meg til et sykehus. -Det var nok ikke innvollsgass.
Pokker.
Du kan nok kysse wontonene farvel.
TRE MÅNEDER SENERE
Gurimalla. Håndtereren er tilbake.
Hun er tilbake.
-Håndtereren? -Hun er tilbake.
HÅNDTEREREN
A.J.
Velkommen tilbake.
Og la meg få si at din rekonvalesens har vært til inspirasjon for oss alle.
Vel.
Hadde det ikke vært for metallplata i hodet fra Shanghai-jobben,
hadde jeg nok ikke vært her.
Jeg forventa ikke å se deg før styre...
møtet.
Hva foregår?
Under din rekonvalesens ble det gjort endringer i ledelsen,
uunngåelige avdelingsomorganiseringer.
-Jeg er lei for... -Jeg får ikke sparken?
-Selvsagt ikke. -Takk Gud.
Det kunne vi aldri drømt om. Men...
-...du blir degradert. -Hva?
På grunn av din langvarige innsats for Kommisjonen, beholder du
frynsegodene og parkeringen...
-...på område C. -Område C?
Du har alltid hatt problemer med autoriteter.
Dette handler om den siste rapporten?
Hazel og Cha-Cha dreit seg ut der, ikke jeg.
Ikke få meg i gang om Nummer fem,
hvis dypeste svik ga meg en sterk motivasjon til å våkne fra koma.
Og gjennom min lange, trettende og smertefulle rekonvalesens tilbake hit.
Det er ikke bare én ting. Husker du den 743-hendelsen?
Vær glad for at du har jobb.
Gi meg to dager. To dager, A.J., så gjør jeg det godt igjen.
Oppdraget er alt gitt til noen andre.
Send ham inn.
Herb? Sender du ham etter Fem?
Ikke vær tåpelig. Vi har alt sendt agenter ut i felten.
Herb er din nye...
leder.
Dette er en spøk? Jeg har sluppet større ruker enn Herb.
Noen trenger fiber.
Vis Håndtereren til hennes nye pult.
Jeg tok en kule i hodet for dette selskapet.
Og vi takker deg for innsatsen.
Hjem, kjære hjem.
Pulten din er der borte.
Trenger du noe, er pulten min...
her borte.
I dag er det polynesisk dag i kantina. Vil du bli med og spise litt lau lau?
Spør meg igjen, så stifter jeg fjeset ditt til veggen.
Ok.
MR. FEM
Hva i helvete feiler det deg? Jeg sa at jorda går under om ti dager.
-Vel, det sier du alltid. -Og så langt har jeg hatt rett.
Vil du redde verden? Kjør på, ok? Jeg har allerede en jobb.
-Jobber du i dette hølet? -Ja. Sjefen min eier stedet.
Jeg er livvakten hans.
Hva er det? Som en massøse?
Bare gjør narr av meg, men jeg tar godt vare på Mr. Ruby.
Vent. Ruby? Jack Ruby, gangsteren som skjøt Oswald.
Ja, den eneste ene.
Da skjedde det til slutt. Gorilla-DNA-et tok over hjernen din.
-Pass deg. Jack er en god venn. -Og du er Nummer én.
-Número Uno. Husker du det? -Det fins ingen Nummer én.
Ikke nå lenger. Ikke i 1963. Jeg har vært strandet alene her i ett år.
-Hva forventa du? -Jeg skjønner, ok?
Du så Pogo dø, verden eksploderte og så etterlot jeg deg i en annen tid.
Jeg er lei for det, ok?
Men jeg ber deg om hjelp, Luther.
-Umbrella Academy trenger deg. -Det trenger ikke meg.
Det har det aldri gjort.
Luther, kjære. Jack holder på å klikke på en idiot.
-Kan jeg få litt hjelp? -Pokker.
-Vent, Luther. -Hør her.
Du er geniet som sa at vi skulle hoppe, sant?
Du gjorde at vi stranda her. Og du tok med Vanya.
Så om dommedag er nær, er nok hun årsaken.
Og skulle jeg gjort noe med det, hadde det ikke vært med deg.
Bolsjevikene er her. De er blant oss, ok? Og de er klare.
De er klare for å lede USA den lange veien mot kommunismen.
Vi er bedre enn dem.
-Kom igjen, kompis. Nå går vi. -Ikke ta på meg.
Få ham ut herfra. Nå.
Slipp meg.
-Få de store armene vekk fra meg. -Pappa burde ha etterlatt ham på månen.
DATO: 22,11.63 EMNE: VIDEO FRA FRANKEL
ETTERLYSNING AV KVINNE, 25 ÅR
FORSVUNNET
LETER ETTER DATTER
SAVNET SIST SETT I HOUSTON
Har du sett nøklene mine?
Nei.
-Er alt i orden? -Ja, det er bare...
Carl trenger skyss hjem.
-Fra kontoret? -Fra baren.
Han ringte fra en telefonkiosk, full som en alke.
Så trist.
Ga det resultat? Har noen funnet deg ennå?
Ingenting.
Nei, jeg må ut litt, vennen, men Vanya kan lese det.
-Harlan... -Harlan.
-Kom, så legger vi oss igjen. -Vennen...
Harlan, vennen...
Jeg drar og henter Carl.
-Virkelig? Er du sikker? -Ja.
Du kan bli og lese for Harlan. Dette fikser jeg.
Misforstå meg riktig nå, jeg skulle ønske jeg kjørte på deg for mange år siden.
Ok, vennen. Kom igjen.
Denne veien.
Vi kan ikke bli her for lenge. De kommer til å lete etter oss.
-Politiet, skandinavene med våpen? -Begge.
Hva gjør du?
Jeg kommer ikke langt kledd som en lobotomert.
Vi, mener du.
Jeg setter pris på hjelpen din,
men nå...
-Nå går vi hver til vårt. -Hvorfor?
Fordi de kommer til å lete etter oss. Sammen.
-Vi har bedre odds alene. -Du trenger meg. Vi er et godt team.
For farlig.
Det syntes du ikke i morohuset da jeg redda deg, har du glemt det?
Smekken din er åpen.
-Lurte deg. -Hva feiler det deg?
DALLAS-POLITIET
-Kom. Vi tar min bil. -Hvilken bil?
Denne
Du...
Hva? Liker du ikke fargen?
Slutt å oppføre deg som en prinsesse. Hopp inn!
Du vet at det andre vinduet var åpent?
BURLESK-KLUBB
Herregud, Carl.
Du er helt herja.
-Er Sissy sint på meg? -Hun er ikke akkurat fornøyd, nei.
Sa hun det? Eller... spekulerer du bare?
Du løy for henne, Carl. Du sa at du skulle på jobb, men dro hit.
-Ok. Sett deg inn. -Elsker hun meg ennå?
Selvsagt gjør hun det.
Du er heldig, vet du det?
Du har blanke ark. Begynn på nytt.
Du kan være den du vil.
Resten av oss må være den vi er.
Vanya.
Siden tidenes morgen
har menneskeheten stilt seg det samme spørsmålet.
Har blondiner det mer moro?
Med Sun Ray-hårfarging er svaret "ja"!
Politi! Hendene i været!
-Hendene bak hodet. -Slipp våpenet!
Legg det ned, Allison. Legg ned balltreet.
-Du er arrestert, Raymond Chestnut. -Hva gjør dere?
-For hva da? -Overfall og mishandling.
Det er tåpelig, betjent.
-Du slo en mann uprovosert på Odessa's. -Nei, det var meg!
-I selvforsvar! -Han truet oss!
Vær så snill! Slutt. Dette kan dere ikke gjøre.
-Jeg hørte... -Trekk tilbake nå,
eller så blir du med ham. Trekk tilbake, sa jeg.
-La det gå, Allison. -Jeg hørte et rykte.
Det går bra, Allison. Jeg elsker deg, vennen min.
Det går bra. Jeg klarer meg.
-Har vi et problem her? -Nei...
Betjent.
Framkalte du bildene selv, Elliott?
Selvsagt. Kan ikke levere det på fotobutikken, akkurat.
-Myndighetene har øyne overalt. -Så ikke noe mørkerom.
Jeg gjorde om skapet i gangen.
VIDEO FRA FRANKEL
Kan du fremkalle dette?
-"Video fra Frankel." En venn av deg? -Fetter på min robotmors side.
-Kan du det, eller ikke? -Så klart.
-Hvor lenge? -Jeg begynner å gå tom for edikksyre...
Beeker's Cameras er åpent, men det er tre km unna. Jeg måtte tatt buss.
Gibson's er ti kvartaler unna,
men da må jeg gjennom parken, der duene har blitt for mange... Fem-seks timer, da.
Til alle enheter: Vi har kode 3-15 på Holbrook-kurstedet.
Hva er kode 3-15?
Flyktninger på rømmen.
Tjuefem pasienter har rømt. Mange anses som bevæpnede og farlige.
-Diego. -Hvem er Diego?
Se for deg Batman, men sikt lavere.
Begynn med filmen, så kommer jeg så fort jeg kan.
Dette er planen. Oswald er ferdig på jobb kl. 4,30.
Vi tvinger ham inn i forsetet.
-Jeg sitter foran. -Ok. Greit.
I baksetet.
Hold ham fast. Jeg skjærer av pekefingeren og sier at han har 24 timer til å dra.
-Er det planen? -Problemer?
-Kan vi ikke bare drepe ham? -Hva?
Du tror at han skal skyte presidenten? Greit. Vi dreper ham.
Ei kule mellom øynene.
Nei, vi dreper ikke en mann før han har begått en forbrytelse.
Så teit. Hele planen din er jo teit.
-Skjære av en fyr fingeren? -Høyre pekefinger, ikke en tilfeldig en.
-Du får ikke skutt uten den. -Hva om han er tvehendt, da?
-Hvordan overlever du en dag? -Kom deg ut. Jeg klarer det selv.
Dr. Moncton sa det. Heltekomplekset er ekte.
-Det handler ikke om det. -Du skal bevise for pappa at du lykkes.
-Du vet ingenting om meg. -Jeg vet alt om deg.
Du er som en åpen bok, skrevet for veldig dumme barn.
Jeg prøver ikke å være en helt, ok?
-Hvorfor gjør du det, da? -Fordi han er idiot.
-Hvem faen er du? -Jeg er hans elskelige bror.
-Som forlot meg på galehuset. -For å skåne deg fra deg selv.
-Det var ganske søtt. -Ok. Kom dere ut, begge to.
Dropp den gale dama og bli med meg. Vi har viktige ting fore.
Jeg drar ikke noe sted med deg.
Ok. Greit.
-Betjent! -Hei! Hva gjør du?
-Det er dusør for dere, begge to. -Han bløffer.
-Det gjør han ikke. -Greit.
-Jeg blir med deg. -Hva med meg, da?
Og jeg tar med den gale dama.
-Unnskyld meg, betjent? -Jepp?
Jeg har venta i to timer. Fortell meg hva som skjedde med mannen min.
Navn?
Chestnut. Raymond Chestnut.
-Han er her. Under behandling. -Jeg vet det.
-Jeg vil snakke med ham. -Er du advokaten hans?
-Nei, jeg er kona hans. -Da kan jeg ikke hjelpe deg. Sett deg.
Sett deg ned.
Ære og verdighet.
Er det ulovlig å dele ut flygeblader?
-Er det det? -Uten tillatelse, så.
-Det vet du, Keechie. -Jeg beklager.
-Er dette et kommunistdiktatur? -Fortsett å gå.
Ok.
Takk.
Fy søren!
-Det er deg. -Har vi møttes?
Ja.
Nei, jeg mener... Jeg så deg tale
-på Berkeley i 61. -Å ja.
-Du forandra livet mitt. -Så flott.
Fantastisk. Neste dag
sa jeg farvel til advokatfirmaet, det overfladiske livet og rykka til start.
Jeg har spredt ditt budskap om kjærlighet og fred siden det.
-Jeg har så mange spørsmål. -Det passer vel litt dårlig nå, kanskje?
-Vel... -Siden vi er i fengsel.
-Du har så god humor. -Ikke rør meg.
Ok.
Kan du gi meg et snev av visdom?
Ikke jag fosser.
Hold deg til elver og innsjøer du kjenner.
-Det er så... dypt. -Ja, ikke sant?
Vil du sitte her jeg sitter og meditere over det? Det burde du.
Ok.
Det gjorde vondt, på en god måte.
Tungt er hodet som bærer kronen.
Replikken er faktisk: "Hodet som bærer kronen, får aldri hvile."
Fikk faren din deg til å lese Shakespeare også?
Jeg underviste i det. Spelman College.
Virkelig?
-Er du professor også? -Jeg var det.
-Livet førte meg annensteds hen. -Meg også.
Og jeg har en masse folk
som har latterlig høye forventninger til meg,
men jeg vil ikke mer.
Husk Helligtrekongersaften.
"Vær ikke redd for storhet. Noen blir født store,
noen oppnår storhet, og noen får storhet kastet etter seg."
Amen, bror.
Men Shakespeare ante ikke hvordan det er å være meg.
Kanskje ikke. Men det er i strid man finner sitt sanne kall i livet.
Det var dypt.
-Raymond. -Klaus.
Du kan gå, pretty boy.
-Meg? -Sjefen fikk telefon fra guvernøren.
Guvernøren? Litt av noen mektige venner du har, Klaus.
Jeg kjenner ham ikke, bare noen rike velgjørere.
Takk Gud.
Hør her. Hvis du møter ham noen gang,
så fortell ham at brødrene mine sitter inne uten dom.
Er det sant?
-Du må gjerne klage. -Hva?
Hvor fikk du filmen fra? Frankel-videoen. Sannheten, takk!
-Kjenner du denne galingen? -Nytt bekjentskap. Han er harmløs.
Er du sikker på det?
Er du eller er du ikke en fiende av folket?
-For et åpent spørsmål. -Kommer an på folket.
Beveg på én muskel, så skyter jeg ut hjernene deres.
-Skal du eller jeg ta det? -Jeg fikser det.
Du, Lila...
Hva i helvete skjedde nå?
-Er den på? -Jeg vet ikke.
Hva mener du? Det er en på-knapp. Bare... Det er noe over den dingsebomsen...
-Jeg trykka på den. -Vel, bare...
-Gi den til meg. Jeg kan det. -Greit. Her.
-Her. Skynd deg. -Greit. Få se...
Så søte de er. Jeg elsker eldre par.
Jeg er stolt av at de ikke myrder hverandre.
-Hvorfor ser vi på dette? -Hysj.
-Ja, jeg er Dan Frankel. Og... -Edna Frankel.
Vi er i Dallas i Texas for å se presidenten.
I dag er det 22. november 1963.
-Det er seks dager fra nå. -Fy søren. Her har vi det.
Gressknausen. Kennedy blir snart skutt.
-Hvorfor har du det? -Hazel døde for å skaffe meg det.
Nøkkelen til å stanse dommedag.
-Hazel? -Lang historie.
-Hva er dommedag? -Lengre historie.
-Hva sa han? -Ble drept før han kunne si noe.
Men det han ville at vi skulle se, er på filmen.
Dette er veldig spennende.
-Herregud! -Oswald.
Presidenten!
Dette kan ikke stemme.
Skal dere fortelle mer? Hva er den dritten vi ser på?
-Nei, det er umulig. -Det er åpenbart ikke det.
Hva er det?
-Pappa. -Pappa.
Gjelder det gjesterommet, har jeg bare plass til én.
Hei! Tid for mat.
Kom igjen. Hva?
Vil du leke gjemsel?
Greit. Én gang, da.
Jeg dekker på ferdig inne.
Kom deg av gårde.
Greit. Én...
to...
tre...
Hun blir der hun er.
Harlan?
Kom fram, hvor enn du er! Harlan?
Harlan?
Vanya?
Vet du hvem jeg er?
Selvsagt kjenner jeg deg.
Jeg har rykket inn annonser i avisen, håpt at noen skulle...
Bli der du er. Vent...
-Hvordan kjenner vi hverandre? -Slutt.
-Med hva da? -Denne tullete leken, ok?
-Det er ikke derfor jeg er her. -Nei, jeg lyver ikke. Jeg...
Jeg var i en ulykke. Det påvirka hukommelsen.
Har jeg gjort noe?
-Det er mer komplisert enn som så. -Unnskyld hvis jeg skadet deg.
-Nei. Ikke! -Om noen...
Du er ikke den som skal si unnskyld.
Hva gjorde du mot meg?
Jeg svikta deg.
Jeg gjorde fæle ting, ting jeg ikke er stolt av...
Når jeg bare skulle ha hjulpet deg.
Jeg trodde det var min jobb å holde alle trygge, og jeg bare...
Jeg gjorde bare alt verre.
Jeg ville ikke være skurken.
Så... Om du tuller med meg, Vanya...
Da bryr jeg meg ikke.
Om du gjemmer deg her og ikke vil bli funnet, forstår jeg det.
Jeg kom bare hit for å fortelle deg...
...at jeg er lei for...
...det jeg gjorde da det skjedde.
Harlan. Hei...
-Hvem er ungen? -Han er sønnen min.
Du har omtrent ti sekunder på deg til å forklare hva du gjør her.
Sakte.
Jeg fant den på gulvet i Carousel Club. Den tilhører ektemannen din.
-Bruk ytterdøra neste gang. -Ja, ma'am.
302 SVENSKENE
Pappa var delaktig i attentatet. Burde visst det.
-Du trekker forhastede slutninger. -Hva ellers gjør han
på gresset med en svart paraply på en solfylt dag i Dallas,
-samtidig som presidenten blir skutt? -Det ser ikke bra ut.
-Nei, han er signalist for hele greia. -Rolig, Diego.
-Seriøst. -Det gir mening.
Det var åpenbart dette Hazel prøvde å fortelle deg.
-Vi må forhindre at pappa dreper Kennedy. -Ro deg ned, Diego.
Pappa var ingen speidergutt, men presidentdrap?
-Ikke hans greie. -Hvordan vet du det?
-Du sto over glansdagene hans. -Sto over?
Tror du jeg hadde det lett, Diego? Jeg var alene i 45 år.
Vet du hva? Dette har vi ikke tid til nå.
Pappa er åpenbart i Dallas. La oss prate med ham.
-Kanskje han kan hjelpe oss med tidslinja. -Dallas er stor. Vi må finne ham først.
Om vi bare hadde en magisk, gammeldags måte å finne folk og adresser på.
TELEFONKATALOG
Vi begynner enkelt. Med navnet hans.
Hargreeves... Pokker. Ingenting her.
Prøv selskapet hans. D.S. Umbrella Manufacturing Co.
Ja, jeg kan navnet.
Takk.
Fy søren. D.S. Umbrella.
Olive 82. Kom igjen.
-Kan du dra fra ham sånn? -Ja. Han klarer seg.
Hva med jenta?
Søren.
-Hva gjør du her inne? -Ingenting, bare...
-får litt luft. -I et skap?
Det er trekk her.
-Jeg må dra med Fem, Lila. Ok? -Det skjer igjen, gjør det ikke?
Hva da?
Ko-ko. Den amatørfilmen.
Dommedag.
Forrige gang jeg begynte å se ting, stua de meg bort.
-Kanskje jeg ikke skulle ha dratt. -Slutt.
Tror du...
Tror du at det fins ting i universet som vi ikke er ment å forstå?
Jeg strøyk i støtteundervisning. Det meste er gresk for meg.
-Ok. -Som yoghurt.
Hvordan vet den når den ikke er melk mer?
Ok. Som yoghurt.
Vi trenger ikke å forstå noe av det for at det skal være ekte. Ikke sant?
Det gjør oss ikke gale.
Den amatørfilmen...
Den er sånn.
Den er som yoghurt.
Lillefingerløfte?
Med hele min lillefinger.
-Jeg må etterlate deg her med Elliott, ok? -Hvorfor det?
En familiegreie.
Vi bør ha en plan i fall jeg ikke er ute til demonstrasjonen.
Jeg skal få deg ut, Raymond.
Det er min feil. Det var en felle, og jeg gikk rett i den. Jeg fikser det.
Ja, men de hadde arrestert meg uansett.
De kan ikke ha noe av at vi lager lyd og skjemmer dem ut når presidenten er her.
-Jeg gjorde det verre. -Nei. Du gjør ting bedre.
Du...
Du gjør meg bedre.
Jeg skal få deg ut herfra, ok?
Du... Jeg er nysgjerrig.
Hvorfor sa du "jeg hørte et rykte" i går kveld?
-Du sa det to ganger. -Tiden er ute.
-Vi snakker om det senere, ok? -Kom igjen, ma'am.
-Ære og verdighet. -Ære og verdighet.
Jeg lover.
HALLO
Hvor fikk du tak i den?
Alle profetens barn har dem.
Har denne profeten et navn?
-Nøkkelen var under matta. Det visste du. -Ingen prating. Bare...
-Nå er det leggetid. -Leggetid.
Hva er i veien? Liker du ikke det du ser?
Drit og dra.
Jeg spør meg selv hvordan jeg kjenner han fyren fra låven.
Du har vært hos oss i mer enn én måned, vennen.
Du er ikke typen som omgås med sånne ubehøvlede menn.
Det rare er at han sa unnskyld.
At han hadde gjort urett mot meg og ville gjøre opp for seg.
Nok en grunn til å unngå ham.
Ikke mange menn her sier unnskyld til kvinner.
Så uansett hva han gjorde, må det ha vært noe ille.
Jeg skulle ønske at jeg huska noe.
-Noe som helst. -Det kommer tilbake.
Legen sa at det tar tid. Du kan ikke framskynde det.
Men her og nå vet jeg ikke hvem jeg var.
Her. Vis meg hendene dine.
Du var iallfall ikke gårdsarbeider.
Tviler på at du har gjort et realt arbeidslag.
Trælene på fingertuppene dine...
Lurer på hvordan du fikk dem.
Det lurer jeg på.
Det er sent. Vi bør køye.
Ja. Jeg rydder opp.
God natt, da.
Her er det.
D.S. Umbrella. Her er det.
Går det bra?
Ja, det går fint. Bare...
-Hvor lenge er det siden du så pappa? -Førtifem år.
-Det er mye å ta inn. -Du sier ikke det.
Da jeg var stranda der ute, i apokalypsen,
gikk det ikke én dag uten at jeg hørte stemmen hans i hodet mitt.
Hva sa han?
"Hva var det jeg sa?"
Om pappa er her, har han aldri møtt deg. Da kan han ikke si "hva var det jeg sa".
Han finner nok en måte.
Greit. Det må vi huske.
Pokker.
Pappa var ikke så glad i interiør, da.
-Føles mer som en fasade. -En fasade for hva da?
-Jeg vet ikke. -Jeg går til venstre.
Rop om du... havner i trøbbel.
Hva pønsker du på?
H. HILLENKOETTER OG MEXICOS GENERALKONSUL I DALLAS
Hei.
Pogo.
Hei.
Det går bra, lille venn.
Det er godt å se deg, Pogo.
Diego!
Imponerende.
Pappa.
Amatør.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen