PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
PŘED SEDMI LETY...
Pozor, pane Luthere.
Pohotovost k misi.
Opakuji.
Pohotovost k misi.
Jedná se o biochemickou látku.
Je neznámá, ale nebezpečná.
Zvlášť v nesprávných rukách.
Jsi moje Číslo Jedna, takže tu hrozbu vyřešíš.
Jsem připravený.
Ale...
Ano?
Už mě nemusíš oslovovat číslem.
Proč ne?
Protože už jsem tu zbyl jen já.
Rychle! Musí dovnitř.
Sundej mu ty věci.
Defibrilátor.
Rychle!
Znovu.
Zatraceně!
Přineste mi to sérum.
Pogo.
Něco ti musím ukázat.
Ti dva ze včera. S těma maskama.
Oni jí to provedli.
Musí to nějak souviset s Pětkou. Šli po něm.
Sice jsem chtěl, abychom ji vypnuli, ale není to teď o nic snazší.
Chudák Diego.
Tohle pro něj bude hrozně těžký.
To pro nás všechny.
Luthere...
Ano?
Jsi v pořádku? Mně to můžeš říct.
Nechci o tom mluvit.
Ale ne.
To nedělej. Neodháněj mě.
Když jsem odcházela, byl jsi ještě...
Co se stalo?
Táta mě poslal na misi.
A šlo to...
špatně.
Málem jsem umřel.
Zachránil mě.
Proč jsi mi to neřekl?
- Mohla jsem ti pomoct. - Nic mi nebylo.
Jasný? Nic mi není.
- Nepotřebuju pomoc. - Někdo útočí na naši rodinu.
Tak mluv se mnou.
Nemůžu.
Prosím.
Nech mě být.
Snad jsem nebyl moc hlučný.
Promiň. Asi jsem tu musela usnout.
To nic. Bylas vyčerpaná.
Nechal bych tě spát celý den, ale...
- Zkouška. - Zkouška.
Sakra.
Co je?
Myslela jsem včera, že půjdu domů, tak jsem tam nechala léky.
Jsem blbá.
- Zajdi tam cestou. - To nestihnu.
Já jen...
že je fakt potřebuju kvůli nervům. Beru je odmala.
Jeden den to snad zvládneš.
Jo, máš pravdu. Promiň.
Hele,
dohodneme se.
Přede mnou se nemusíš omlouvat, že vůbec existuješ.
Venku je krásně.
Pojď.
Doprovodím tě tam.
Máš to cestou?
Vůbec ne.
Díky, žes mě vyslechl.
Promiň, žes kvůli mně tak ponocoval.
Už to děláš zase.
Síla zvyku.
Jako malá jsem se musela omlouvat snad i za dýchání.
To mi povídej.
Mně táta asi nikdy neodpustil, že jsem se narodil.
A co máma?
DIVADLO ICARUS
Ta s náma nebyla.
Ahoj, Helen.
Kamarádka?
Hraje první housle.
První... A to znamená?
- To... - Co to znamená?
Je to jako quarterback houslové sekce.
Fotbal znám.
Příští týden bude na koncertě hrát sólo.
Hraje první housle už…
pět let.
To je docela něco.
Mám s tím něco udělat?
Můžu to zkusit.
Hodně jsem cvičil.
Začíná mi to jít.
Díky za všechno.
Hele, mohla bys mi poděkovat u večeře.
Posledně na to nedošlo.
Jo, to bych ráda.
Výborně.
Tak,
hodně štěstí.
VCHOD PRO ÚČINKUJÍCÍ
Kde je Číslo Pět?
Ne...
přestávej...
Už budu.
To je...
Jo.
Není nad trochu...
škrcení, aby se rozproudila krev, nemám pravdu?
Čemu se směješ, debile?
No, tak například...
posledních deset hodin
mě mlátíte hlava nehlava,
a zjistili jste úplný kulový.
Mně totiž nikdo vůbec nic neříká.
Popravdě jsem jedinej v celým baráku,
koho nikdo postrádat nebude.
Vy blbci jste unesli špatnýho člověka.
Zavři mu hubu, prosím tě.
Zkusíme waterboarding.
To jsem potřeboval.
- Byl jsem... - Hergot!
...fakt vyprahlej.
Děkuju.
Bože, to je brutální.
Co s tím chlapem sakra je?
Je to magor jako jeho bratr.
A všichni ostatní v tom baráku.
Další příklad toho,
jak vedení zametá s pracujícíma.
Nezačínej s tím zase.
Měli nás varovat, že to je netypickej úkol.
Rizikovej příplatek, ne?
No tak, splníme úkol a půjdem na další. Jako vždycky.
Pamatuješ na Trinidad?
Na tom chlapovi jsme dělali dva dny a dvě noci v kuse.
- Jak bych mohl zapomenout? - To je ono.
Tak pojď.
Tak do toho, Hazele!
Co to má bejt?
Koho jsi naštval tentokrát?
Měla bys vidět toho druhýho.
Neodpověděl jsi.
No jo.
Jak ti jde papírování?
Bude to fakt trhák.
Mám tam dva chlápky v dětských maskách, vzácný nábojnice,
náhodný otisky z nevyřešenýho případu ze třicátých let a...
zrovna jsem se dozvěděla, že ten řidič odtahovky
neměl žádnou rodinu.
- Co ten kluk? - Ten podle všeho nebyl jeho.
Je to náš jediný svědek a je naprostá záhada.
No dobře, tak co se děje?
Cože?
Mohl jsi mi klidně zavolat. Tak proč jsi přišel?
Ale ne, já jen...
Moje máma...
včera umřela.
Sakra, Diego. To mě moc mrzí.
Pamatuju si, jak jste si byli blízcí.
Můžu ti nějak pomoct?
Já jen...
nevím, jak...
O tohle teda jde?
Pověz mi, co se děje.
Kdo to udělal?
Řekněme, že jsem jim moc dobře neviděl do tváře.
Šel jsi po těch chlapech v maskách, viď?
Nešel. A jedna z nich je žena,
mimochodem, tak nebuď sexistická.
Výslovně jsem ti řekla, ať po nich nejdeš.
Oni přišli ke mně domů.
Hledali mýho bratra.
Chtěli zabít moje příbuzný.
Proč?
To nevím.
Od včera se neukázal. Musím ho najít.
Diego, nech to na mně.
- Ty nemáš... - Hrozně ráda mi říkáš, co můžu, a co ne.
Co kdybys to aspoň jednou
zkusila po mým?
To nemůžu.
Není divu, že nám to nevydrželo.
Jo.
To s tvou mámou mě mrzí, Diego.
Opravdu.
Vanyo?
- Allison, počkejte. - Leonarde.
Promiňte.
Já myslela, že...
Kde je Vanya?
Má zkoušku.
Včera si u mě nechala klíče.
Jen jsem jí je chtěl vrátit.
Nechtěl jsem vás vyděsit.
A proč jste šel dovnitř?
To je trochu trapas.
Potřeboval jsem na záchod.
Jestli se můžu zeptat,
proč jste tu vy?
Co prosím?
Ne, já jen,
že co jsem slyšel,
včera jste Vanyu vidět nechtěla, tak mě to zajímalo.
Do toho vám nic není.
Máte pravdu. To asi není.
Rád jsem vás viděl.
Tak teda...
je Vanye vrátím na zkoušce.
Víte co?
Já je vezmu.
Jasně.
Ať je to nejjednodušší, ne?
Rád jsem vás viděl.
Bože!
Jedinou šanci. Víc nemáš.
Jedinou šanci mi říct, co přesně se v tý laborce děje.
Vyrábím protézy pro falešný pacienty.
Účtuju to pojišťovnám a pak je prodávám na černým trhu.
Včetně očí?
Jo, ty se prodávají nejvíc.
Jdou fakt na dračku.
Mám na pořadníku tak dvacet kupců.
Takže to jedno sériový číslo...
Už ho možná někdo koupil. Mimo záznamy.
Já ten seznam potřeboval, Lanci.
Jména i čísla a potřebuju to hned!
Nemám ho. Teda, ne tady.
Mám ho jen v sejfu v laborce.
No, tak koukej nastartovat.
Pojedeme na výlet.
- Dobře. - Hned.
Jak jsem říkal, pane Luthere, Číslo Pět tu naposledy žil jako dítě.
Já vím, ale musíme ho varovat.
Neví, že zaútočili. Neví, že po něm jdou.
- Ani neví... - Co tady děláš?
Víš o mámě?
Vypadá to, že se ti splnilo přání.
Tak či tak, že jo?
Řekneš mi, co tu děláš?
- Hledám Pětku. - A pak všechny zachráníš, co?
To je holt moje práce. Debile.
Fakt? Pokud vím, tak vytíráš podlahy.
A co děláš ty?
Sedíš na Měsíci.
Celý čtyři roky.
Čekáš na rozkazy?
Chlapci. Takhle Pětku nenajdeme.
A dál děláš poslušnýho vojáčka po tom všem, co ti provedl.
Myslíš záchranu života?
Ne, myslím to, že z tebe udělal zrůdu.
Už to neschováš, chlapáku.
Musel udělat těžký rozhodnutí.
Dospěj, Luthere. Už nám není 13.
To vůdci dělají, mimochodem.
Na tu misi tě poslal úplně samotnýho.
- Málem jsi kvůli němu umřel. - Aspoň byl při mně.
Kde jsi byl ty?
Ty a všichni ostatní z rodiny?
- Odešel jsi. - A díky Bohu, že jsem to udělal.
Jinak bych dopadl přesně jako ty.
Na něco se tě zeptám.
Když si pustíš pořad o přírodě...
- Diego, prosím. - ...rajcuje tě to?
Takže co? On už je pro tebe taky jen zvíře, Diego?
- Nech toho. - Tak dost!
Na náš dům někdo zaútočil.
Sotva jsme přežili.
Grace...
takové štěstí neměla.
Váš bratr zmizel.
A vy se k tomu postavíte takhle?
Běžte si blbnout jinam.
Hned.
- Promiň, Pogo. - Jo, promiň, Pogo.
Možná ho nemlátíš dost silně.
Já?
To ty máš tu debilní ortézu.
Už jsem říkal, že to je jen podpora.
Začínají ti abstinenční příznaky, že jo?
Určitě.
Proč by tu byla ta mrtvá bábuška?
Co já vím?
Ale dohání mě k šílenství.
Ta kráva nechce sklapnout!
Hej! Bacha na pusu.
A co jsem říkal o civění dopředu?
Zůstaň v klidu, Klausi.
Možná na to jdeme špatně.
Pamatuješ na sekci 76, písmeno A ve výukový příručce?
Už si sotva pamatuju, co jsme snídali.
Abych to shrnula,
mučení funguje nejlíp, když víš, koho mučíš.
Podej mi jeho kabát.
Počkat, počkat.
Tak schválně.
Co to děláte? To je moje. Moje osobní věci.
- Copak to tu máme? - Ukaž.
Ne! Opatrně s tím.
To jsou moje léky na astma.
Konečně něco kloudnýho.
Hej! Ne! Počkat, počkat!
Můžeme se pobavit jako dospělí.
- Chceš ještě? - Ne!
Ne!
Přestaňte, prosím! Poslouchejte.
Seženu vám prachy.
Šlapky po amputaci, cokoliv.
Jen prosím, poslouchejte. Nechte toho... Prosím.
Čokoška.
Dáš si?
Řekneš jim, že je to speciální čokoláda?
Ne, než se sjedou jak papriky.
Klausi, buď silnej.
Tohle může být tvoje za akční cenu, že nám všechno povíš.
No dobře.
Tak jo.
Nevím, kde Pětka je. To jsem nelhal.
Ale můžu vám říct,
že co se vrátil, nedává moc smysl.
Rozveď to.
Prostě se chová jako šílenec.
Vysedává v dodávce před nějakou laborkou nebo co
a hledá majitele nějakýho oka. Falešnýho.
- To vůbec nedává smysl. - Počkat, moment.
Pověz nám o tom oku. Proč je tak důležitý?
Říkal, že nějak souvisí s koncem světa nebo co.
To je ono, ještě tu je. Jeho dodávka.
Já jsem Jednička.
(NE)OBYČEJNÁ KNIHOVNA
Už vím, kde Pětku najdeme.
PATRICK VZKAZUJE ALLISON: „JE NÁM TAKHLE DOBŘE.“
Co tady děláš?
Ahoj.
Hledala jsem tě.
Chtěla jsem, abys o mámě slyšela ode mě.
Co?
Vanyo, ona...
už není mezi námi.
Já myslela, že počkáme.
To ti psychopati ze včera.
Zabili ji.
Našli jsme ji dnes ráno.
A poslyš...
Co jsem řekla...
Ne, nedělej si s tím starosti.
Jo, mám tvoje klíče.
Proč je máš?
To je na delší povídaní.
Nezajdeme na skleničku?
Jasně.
Nesnáším ty s posypem.
Možná prostě nesnáším koblihy.
Proč že jsme tady?
Chcete dolít?
Bože, ano, prosím.
Děkuju.
Svět skončí.
Tohle všechno...
ti lidi zmizí a nemají...
ani tušení.
Tady nejde o porušení smlouvy.
- Cože? - Ten parchant chce změnit časovou linku.
Takže nejdeme zabít jen jeho.
My ukončíme svět.
Pojď. Jdeme za tím magorem.
Klausi.
Jděte pryč.
Tati, pusť mě ven!
Tati!
Klausi.
Dýchej.
Tohle je ta nejhorší část.
Snaž se zůstat v klidu.
Neslyší tě.
ÚKLID: CLAUDIA
Víš, co je na smrti nejhorší? Že jsi zaseklej.
Nemáš kam jít.
Nemůžeš se změnit.
To jsou fakt muka, jestli to chceš vědět.
Když sleduješ bráchu, jak si neváží toho, o cos přišel.
A všechno to zahazuje.
Ujetý, co?
Tak to je eufemismus roku.
Našel jsi něco?
Inspektor od hasičů říkal,
že rychlost šíření značí, že tomu někdo pomohl.
A našli jsme tohle.
Zanes to hned do laborky.
Hned se vrátím.
POZDRAVUJE TĚ BRATR
Pozdravuje tě bratr.
Můj brácha se od včera neukázal. Musím ho najít.
Do prdele.
- Rozdělíme se. - Páni, super nápad.
VEŘEJNÁ KNIHOVNA
Máš něco?
Ne.
Chceš vědět, proč jsem odešel?
- Cože? O čem to mluvíš? - Myslím z akademie.
- Jo, nezvládal jsi, že já byl Jednička. - Ne.
Protože se to v 17 letech dělá.
Odstěhuješ se, osamostatníš se, dospěješ.
No jasně.
Jsi opravdovej dospělák.
Aspoň za sebe rozhoduju sám.
Tys nikdy nemusel mít práci.
Platit účty.
Měls vůbec někdy holku?
Já...
Do toho ti nic není.
Hele, jestli to mně i ostatním chceš vyčítat,
že jsme odešli,
tak si posluž.
Ale možná si kladeš špatnou otázku.
Možná nejde o to, proč jsme odešli.
Možná jde o to, proč ty jsi zůstal.
Zůstal jsem, protože mě svět potřeboval.
Zůstal jsi, protože jsi furt lpěl na tom, jak to bylo dřív.
S akademií. S tátou.
S Allison.
Táta umřel.
Máma už taky.
Zase jsme sirotci, chlape.
A už to nikdy nebude jako dřív.
Dokážeš vůbec někdy mlčet?
Kde má rodiče?
Teda, to bylo snadný.
Zavolám ochranku.
On je...
Zlitej jako doga.
To by Leonard neudělal. To si ani nedovedu představit.
Já to chápu.
Taky se mi to nelíbí, ale proč řekl, že jde do práce,
a najednou vlezl k tobě domů?
Aby si zašel na záchod, jak říkal.
- Nebo aby slídil. - To by neudělal.
Aby ti prošmejdil věci? Něco ukradl?
- Nebo si vyhonil na tvýho plyšáka? - Ne.
Ne, přestaň.
Podívej, nerada ti to říkám,
ale chlapi jsou někdy nenapravitelný hajzlové.
Možná jo, ale tenhle se mi líbí.
Já vím, že je to zvláštní, když se známe jen pár dnů, ale...
Leonard se mi zdál opravdový.
Jako že ve mně viděl něco, co nikdo jiný ne.
Ten pocit znám.
Bože, naposledy jsem to zažila jako malá.
S Lutherem?
Vědí to všichni?
Já jsem ta poslední, co by měla mluvit za všechny, ale...
vždycky jsem to tušila.
Byli jste si tak blízcí.
No, ale ani on už se mnou nemluví.
To jsme to dopracovaly.
Na ségry?
Na ségry.
Ty debile!
Co je?
Nedal jsi na dveře ceduli „Nerušit“.
Ale dal, určitě...
Kurva!
NERUŠIT
Bože, ještě tu je.
Nazdar.
Co to mele?
Co to meleš?
Bez těch masek jste ještě děsivější.
Takhle se vítají starý kamarádi?
Nemůžeme si už dát pohov?
Už jsem vám dal, co jste chtěli.
Tak prosím...
prosím, pusťte mě.
Prosím.
My jsme chtěli tvýho bratra. Je snad tady?
To budete muset trochu víc specifikovat.
Už jsem vám říkal, že pro mě nepřijde. Ani nikdo jinej.
No, Číslo Pět už to ví.
Nechali jsme mu vzkaz.
A až pro tebe přijde, budeme ho čekat.
Vítej zpátky mezi živými, Číslo Čtyři.
Už můžu jít?
Už jsi překonal svůj strach z mrtvých?
Musíš se stát pánem svého života, Číslo Čtyři.
Jinak se on stane tvým pánem.
Prosím, chci jít domů.
Ještě tři hodiny.
Ne!
Nenechávej mě tu!
Běžte pryč!
Klausi!
Tati!
Zase jsi byl tam, že jo?
Ne, ne.
Mám podezření, že v tomto motelu jsou dva hledaní zločinci.
Jenom dva?
Budu se tu muset porozhlídnout.
Tady se platí od hodiny.
Moji zákazníci nemají čtyřhvězdičkovej luxus, ale...
mají tu naprostej klid ode mě...
i od fízlů.
Teda pardon.
Fízliň.
- Kecy. - Hele, jsou to vaše pravidla.
- Myslíte, že jsem nečetl ústavu? - Číst asi ani neumíte.
Vraťte se s povolením.
Dej mu, dělej!
Dělej!
Boxerský klub. Tady Al.
- Sháním Diega Hargreevese. - Není tu.
Řekněte mu, že volala policistka Udora Patchová.
Asi jsem našla jeho bratra.
Ať za mnou co nejdřív přijde na Calhoun 4535.
Moment, moment.
Hodila by se mi pomoc.
Tak jo, paninko. Dám mu vědět.
Domů s ním jít nemůžeme.
Není tam bezpečno. Ti magoři se můžou vrátit.
U mě ho hledat nebudou a je to blíž.
Jestli mě pozvracíš...
Víte, co je sranda?
Prožívám pubertu.
Podruhý.
Vypil jsem celou tu flašku, co?
Tak to chodí,
když váš milovanej svět čeká konečná. Bum a je po něm.
O čem jste to mluvili?
Dva útočníci v maskách včera přepadli akademii.
Hledali tebe.
Takže se soustřeď. Co chtějí?
Hazel a Cha-Cha.
- Kdo? - Krycí jména nesnáším.
Nejlepší z nejlepších.
Hned po mně, samozřejmě.
Nejlepší v čem?
Víte, Dolores vždycky říká, že nesnáší, když piju.
- Prej pak bývám nevrlej. - Hej!
Musíš se soustředit.
Co ti Hazel a Cha-Cha chtějí?
Jen tě chceme chránit.
Chránit mě.
Já od tebe ochranu nepotřebuju, Diego.
Tušíš vůbec, kolik jsem zabil lidí?
Ne.
Jsem jak ti čtyři jezdci.
Blíže se apokalypsa.
Bože.
Podívej na ni.
A jak se dívá na ně.
Je to jedna z jejich obětí.
Můžeme to využít.
No tak.
Dlouho jsi nebyl takhle střízlivej.
Co ses rozhodl držet si duchy od těla.
Teď máš šanci, Klausi.
Ovládat je. Zjistit jejich tajemství.
Zkus s ní promluvit.
Zdravím.
Zdravím...
Jak se jmenujete?
Zoja Popová.
Krásný jméno.
Povíte mi, co se stalo?
Když nesklapneš, stane se to,
že ti vyříznu jazyk lžicí na grepy.
Zoja Popová.
Co to řekl?
- Zoja Popová? - Ruská babka. Malá a kulhá.
Ta je na vás teda pěkně nasraná.
Máš skvělej byt.
Určitě je menší než jedna tvoje skříň, ale...
Ne, vážně.
Je super.
Jen to tu půjdu zkontrolovat, jestli je všechno v pořádku.
Máš tepláky?
Budeme potřebovat
tepláky.
Rozinky v čokoládě.
Panebože.
Kdes je vzala?
Jsou od Leonarda.
Líbíš se mi a nebudu se omlouvat.
To nechápu.
Takovej náš vtípek.
- Haló? - Ahoj.
Našla jsem tu kytici. Moc děkuju.
Výborně.
Popravdě jsem začínal mít obavy.
Kvůli čemu?
Že ses neozvala.
A...
S tvou sestrou to byl trochu trapas.
To nic. Ví, že to bylo nedorozumění.
Nechtěl bys zítra zajít na snídani?
Jo.
Moc rád.
Tak si popovídáme zítra.
Tak jo. Ahoj.
VANYA HARGREEVESOVÁ DVĚ TABLETY DENNĚ
Usekla mi ruce a nechala mě vykrvácet ve vaně.
Zatáhl mě do chrámu,
podřízl mi krk a díval se, jak krvácím.
Vlezla do mého pokoje,
dala mi na tvář polštář a řekla, ať se neobtěžuju s modlením.
Dali mi na bradavky kabely a celý hodiny pouštěli proud.
Předstíral, že má porouchané auto, a když jsem mu chtěl pomoct, přejel mě.
Dopředu i na zpátečku.
Pak uviděl, že na mě v autě čeká žena.
Utekla.
Sklapněte, sklapněte.
Sklapněte, lidi, prosím.
Sklapněte.
Bože, vy jste horší než ty drogy.
Jak by mohl vědět o Zoje Popové?
Možná si tipnul. Co já vím?
Koho to zajímá? Je po ní.
Musíš se soustředit.
Ten malej magor se tu může objevit.
Nebo chceš zas přijít o plat,
vrátit se s tím, že jsme to nedali, a čelit následkům?
Seber se. A to hned!
Švýcarský Alpy, jo?
Ty jsi Cha-Cha, nebo Hazel?
Hazel.
Jan Müller. Pamatuješ si ho?
Švýcarský Alpy.
Vracel se se ženou z lyžování.
To si pamatuju.
Dopředu.
A na zpátečku.
Jo, to je ono!
A jeho žena
utekla uličkou.
Mám ti od něj poděkovat.
O čem to mluví?
Nevím.
Byl ti hrozně vděčnej,
Hazele, žes jeho ženu ušetřil.
Možná ještě není úplně ztracenej.
Co myslíte?
Do koupelny. Hned!
Pěkná práce.
Díky.
Sedej.
Říkal jsi, žes jeho ženu zastřelil.
- Ale tys ji ušetřil? - No tak.
Neblázni. Myslíš, že bych něco takovýho udělal?
Jenom...
jsem se nudil.
- Chtěl jsem jí dát náskok, ať je vzrůšo. - Vzrůšo?
Počkat, takže ten kluk v Tokiu...
Fakt se ztratil?
Kristepane, Hazele!
Jan říká, že jsi opravdovej mensch, Hazele.
Prej jsi tak skvělej...
- Ne. - Tak.
Kašlu na to.
Ticho.
Co to s tebou poslední dobou sakra je?
Prostě nejsi...
Zvlášť při tomhle úkolu.
Nesoustředíš se.
Myslela jsem, že jsme tým.
Dlouhodobě.
Taky že jo.
Promiň.
Jste Diegův bratr?
Agentka Patchová.
Policie!
Zahoď zbraň, nebo tě sejmu!
Jdu ven. Nestřílejte.
- Ruce za hlavu, hajzle. - Tak jo.
Jen nestřílejte.
Hazele.
Daleko utýct nemohl.
To není jedinej problém.
Kufřík.
Kurva!
Prosím, ať jsou to prachy.
Jenom prachy.
Nebo poklad.
Diamanty.
To je sranda.
Kdybych nevěděl, jakej je to vůl, řekl bych, že je roztomilej.
Neboj, nakonec vystřízliví.
A bude protivnej jako obvykle.
Tolik času nemám.
Musím zjistit, co má s těma magorama,
než umře někdo další.
Ty věci, co říkal...
Co tím asi myslel?
Ještě jednou po mně hodíš ten zatracenej nůž
a volám policajty.
Co chceš, Ale?
- Nejsem tvá sekretářka. - Jasně.
Volala ti nějaká paní, co prej potřebuje pomoc.
Jaká paní.
Nevím. Nějaká policajtka.
Jmenovala se Blotchová nebo tak nějak.
Patchová?
Potřebuje pomoc.
Máš prej přijít do toho hnusnýho motelu na Calhoun.
Kdy?
Tak před půl hodinou.
Prej našla tvýho bráchu.
Tak to nedává smysl.
- Klaus. - Klaus.
Běž, já tu počkám...
s ním.
Klausi?
To ne, Udoro!
Udoro!
Ne, ne.
Už jsem byl na cestě.
Proč jsi nepočkala?
Musím jít, jo?
Nemůžu tady být, až přijdou, víš?
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich