PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
1962 MYS CANAVERAL
EXPRESNÍ PŘEPRAVA PRIMÁTI Z KONGA
Neboj, mrňousku.
Nic se ti nestane.
Řízení letu Mercury.
Kabel rakety byl odpojen.
Devět, osm, sedm, šest,
pět, čtyři, tři, dva, jedna.
Zážeh.
Tlak v kabině stále 0,38 baru.
V kokpitu je všechno v pořádku.
Právě simuluje manuální řízení.
Nějaké zprávy od záchranné jednotky?
„O muži nesmírně bystrém
mi vyprávěj, Múzo,
jenž velmi mnoho se nabloudil světem…“
Reggie, už spí.
Tak to Homér bude muset počkat.
Začínám mít pocit, že se nám táta vyhýbá.
Nerada kazím srandu, hoši, ale měli bychom vypadnout.
Koho přesně tím „měli bychom“ myslíš?
Mně to přišlo celkem jasný.
Sice nevím, co jsi zač a kde ses tu vzala,
ale radil bych ti, aby ses tam urychleně vrátila.
Má recht, Pětko. Musíme pryč.
Zachránila jsem tě, spratku.
Beze mě by z tebe zbylo jen sáčko a pár fuseklí.
A v tom je ten problém.
Jsi moc schopná. Moc se vyptáváš.
Moc toho víš.
A je vidět, že se umíš prát.
- Na tom něco je. - Vadí vám, že se o sebe umím postarat?
Ať jsi, kdo jsi, překážíš mi.
Jestli tě ještě uvidím, zabiju tě.
Diego, musíme jít.
Dostával jsem nakládačku, ale tys pomohla Pětce, ne mně.
- Proč? - Protože je to děcko a ty jsi chlap.
Tak se tak chovej, sakra.
Diego, já…
- Neměli… - Víš co?
Já jsem na lháře zvyklej, Lilo.
Ale mám radši, když vím, o čem lžou.
Ale no tak, Diego, vážně? Fakt odejdeš?
Diego.
Jakpak jsme se vyspinkali?
Úplně dorůžova. Co ty?
Jen by mě zajímalo, kolikrát ještě narazíš na dno,
než o sebe začneš pečovat?
Vidím to na číslo mezi…
jedenácti a 25.
S jakým duchem klábosíš tentokrát?
Je to jen další…
Jen další starej kovboj.
V Texasu jsou na každým rohu.
Většinou jsou to celkem fešáci, ale tenhle…
Tenhle je ošklivej a…
blbej.
Je to fakt nutný?
Dáš si?
Jestli hledáš chlastacího parťáka, hledej dál.
Allison, máš problémy s manželem a tvůj protest přerostl v nepokoje.
Jestli teď není správná chvíle na pořádnou kalbu,
tak už fakt nevím.
Co se stalo?
Kde jen začít?
Vystopovali mě členové mýho kultu, začal jsem zase pít
a vyznal jsem nehynoucí lásku…
mladýmu muži, co ještě neví, že je gay,
v jídelně v roce 1963 před jeho strejdou, co je evidentně taky skrytej homosexuál.
Teda ne v tomhle pořadí.
- Jsme to ale dvojka, co? - To jo.
Bože.
- No dovol? - To je ono.
Mám tu mixér a mnohem lepší chlast.
Jestli máme pít přes den, tak pořádně.
Mám tě hrozně moc rád.
Jo.
Dobrý ráno.
Ahoj. To je kafe?
Dáš si?
Kolik je hodin?
Nevím a je mi to fuk.
To teda není.
Panebože.
Zasloužíme si den volna.
Dobře, tak půl dne.
Pár hodin.
Dej pokoj.
Copak je?
Musíme si promluvit?
- O tom… - Ty chceš?
Tím to bude skutečný.
A skutečný věci končí.
Takhle je to příjemnější.
Jak jsi včera mluvila o tom, že bychom spolu utekly…
co kdyby to šlo?
Kam bychom jely?
Někam, kde by byl Harlan v bezpečí a…
kde bychom mohly být takhle spolu.
Pořád.
Jela bych tam hned teď.
Krucinál.
Carl se vrátil dřív.
Nechápu, proč jsou mi pořád v patách.
- Kdo? - Ti holandský magoři.
Jsou to Švédové, tupče.
Žoldáci najmutí, aby nás sejmuli, než ještě víc poškodíme dějiny.
Jo, ale proč teď?
Já byl v pohodě celý tři měsíce, než ses tu objevil ty.
Jo, já tu byl rok a s nikým jsem neměl problém.
I kdyby to byla moje vina, což není,
do konce světa zbývá jen šest dnů
a nejblíž jsme u táty byli na tý příjezdovce ke konzulátu.
No…
to není tak úplně pravda.
Jak to myslíš?
Viděl jsem se s ním.
Do prdele!
Diego!
Pětko?
Allison!
- Allis… - Allison!
Dva dolary devadesát dva…
devadesát tři.
Poslyšte, chybí mi sedm centů.
Tak dej, kolik máš.
Sakra.
Kruci.
Pardon.
Díky.
Ten teda smrděl.
Jsem doma.
Bude to znít šíleně,
ale Reginalde Hargreevesi…
jsem váš syn.
Jde se tančit.
Ten ale páchne.
Tati?
Ale prosím vás, konec světa nebude takové klišé.
To mi věřte.
Vím, jaké bývají konce.
Všechny ty bomby a červená tlačítka můžou konec brzy způsobit.
- To musí poznat i hlupák. - Uznám tohle:
kvantová fyzika nás učí, že si nemůžeme být ničím jisti.
Zvlášť když se jedná o čas.
I když o současnosti víte úplně všechno,
nemůžete předpovědět, co bude dál.
V našem vesmíru nevládnou pravidla. Vládne v něm náhoda.
Některé události jsou však pravděpodobnější než jiné.
Je například téměř jisté, že v několika příštích minutách
si dám další sklenku šampaňského.
To jsou věci.
Bude to znít šíleně, ale…
já jsem váš syn.
Nejste.
- Ale ne, jsem z budoucnosti. - Ne, nejste.
V roce 1989 jste mě adoptoval spolu s dalšími šesti dětmi.
- Neadoptoval. - Já…
Vím to o Měsíci.
Vím o těch experimentech s opicema.
S lidoopi.
Podívejte, já o vás vím všechno.
Prosím…
potřebuju pomoc.
Poslyšte, nevím, kdo vás poslal
ani co chcete,
ale můžete odpochodovat ke svým vedoucím v CIA nebo KGB
a oznámit, že to byl nejsměšnější trik v historii špionáže.
Ale proč je to směšný? Víte, že cestování časem je možný.
V tom ten problém není.
K dětem mám silnou averzi.
Žádné děti nemám ani to neplánuji, ale kdybych je někdy měl,
čekal bych od nich víc než zarostlou tvář,
nedostatečnou hygienu a vaše bizarní opičí proporce.
Ale…
jel jsem sem autobusem.
To mě nezajímá.
A teď se seberte i s tím svým pachem životního neúspěchu, co vás obklopuje,
a zmizte z mého domu.
- To bylo ubohý. - No,
aspoň mě nebodnul do břicha.
Ne, brácho, tebe bodnul do srdce.
Není to můj župan?
- Ne. - Koho zajímá, koho kam bodnul?
Ví o cestování časem.
Počkat, proč nepoužiješ ten svůj trik a neskočíš s náma v čase?
Chce to někdo vysvětlit?
Prvně se ztratil v apokalypse.
Pak se vrátil bez chlupů v rozkroku.
Posledně jsem při tom rozházel sourozence přes tři různý roky v Texasu
a možná jsem způsobil konec světa.
Další dotazy, Elliotte?
- Ne. - Uniká vám to podstatný.
Táta je vůdcem zákeřný kliky,
která plánuje zabít prezidenta.
- Kliky? - Nevšímej si ho.
Podle mě máme jedinou možnost.
Jo, a jakou?
Musíme zas sjednotit Umbrella Academy.
No super. Rodinná sešlost.
- Dojdete pro Allison vy? - Pořád mezi váma něco je?
- Musíme to probrat? - Ne, je vdaná.
Ty jo, to je smůla.
Já to přežiju.
Já ji vyzvednu.
Dokážeš sehnat Vanyu, aniž bys ji umačkal k smrti?
Pokusím se.
Počkat…
Co mám dělat já?
Připrav se na hosty.
Mělas tam být, puso.
Prý do všech jejich hotelů na jihozápadě.
A já na to: „Fakt do všech?“ Možná jsem se přeslechl.
A on: „Jo. Do všech našich hotelů.“
Vanyo, už to víš?
Jak by mohla, Carle? Neodebírá žurnál Svět sprch.
Mám takovou radost, že ten tvůj vtípek nebudu komentovat.
To už byl komentář.
Vanyo, máš před sebou chlapa,
co zařídil největší kšeft v historii Watertonových sprch a doplňků.
To je skvělý, Carle.
Díky, Vanyo.
Vidíš, Sissy?
Takhle se gratuluje skvělýmu a úspěšnýmu živiteli rodiny.
Carle, přestaň.
Naplánoval jsem nám parádní den.
Nejdřív si zajdem na snídaňovej bufet,
pak mrknem na dětský rodeo
a pak půjdem na pořádně šťavnatej steak.
Hele, Vanyo.
Co kdyby sis vzala chvilku volno?
Carle, přestaň.
Před Harlanem ne.
Harlanovi je to fuk.
Chci jen pusinku.
- Nemůžeš počkat, až budeme sami? - Ne, to nemůžu.
- Budeš muset. - Carle.
- Nepleť se do toho, Vanyo. - Sissy.
Co to s tebou je?
Už mám dost toho, že mě neposloucháš!
A mě štve, že se tě musím doprošovat o pozornost.
Jsi přece moje žena!
Co to, hergot, bylo?
Harlane, broučku,
pojď se obout.
Jsi v pořádku?
Jo, v pohodě.
Jen strávím den s rodinou.
Tys to na mě ušila?
Ale vážně, zlatíčko?
Ti severský blbouni?
Měli být z Komise. Na naší straně.
Já jsem zrovna plnila naši misi,
co jsi mi dala, a oni to zkazili.
- No, páni. - Jsem prozrazená.
Pětka mě chce zabít a já netuším, o co ti jde.
Neseš, co jsem chtěla?
Tumáš.
Diegův nůž.
- Posaď se. - Ne.
Ano, krvácíš a ten vztek není dobrý pro pleť. Sedej.
Dobře, ale stejně jsem naštvaná.
Máš pravdu.
Lhala jsem ti.
Komise…
vůbec netuší…
- že tu jsme. - Tak co tu děláme?
My tu…
napravujeme něco…
co je špatně už hodně dlouhou dobu.
- Už mám tvých hádanek dost, mami. - Máš toho dost?
Máš za sebou pár misí a už víš všechno, jo?
Velká, zkušená Lila nevěří své matce,
která ji dostala z té strašné chudinské čtvrti.
Matce, která ji zachránila před mizernými a alkoholem otupenými rodiči.
Matce, co ji naučila žít, milovat,
- a přežít. - Zrovna jsi přiznala lhaní.
Tys lhala jim, oni lhali mně a všichni lžou všem.
Už dospěj, beruško.
Kdybys potřebovala znát pravdu, řekla bych ti ji,
ale tys nepotřebovala, tak jsem to neřekla a vše dobře dopadlo.
Nedopadlo. Pětka je pryč.
Je mrtvý?
Ne, ale vykopnul mě z tý jeho partičky.
Teče ti z rány.
Zlatíčko, to…
- To vůbec nevadí. - Jak to?
No, protože…
mám pro nás na dnešek hodně plánů.
INSTALATÉRSTVÍ ROCCO S RODINOU SOUČÁSTKA Č. 3555
Víte, želatina bývala vzácnou lahůdkou.
Při výrobě musíte vyvařit hromadu kopyt.
Koňský, kravský, prasečí, to je fuk.
Ale ne každýmu se doma válí hromada kopyt.
Až když… pár vychytralejch Newyorčanů
přišlo na to, jak ji vysušit, tak si i my ostatní
můžeme vychutnat tenhle dezert.
Když si dáme, sklapneš?
Možná.
Tak.
Jak ti je?
Popravdě řečeno mizerně.
Jak to vidíš na škále od jedný do zničení veškerýho života na světě?
Jako fakt?
Dej ten nůž pryč, ty vole. Je v pohodě.
Když jsem ji viděl minule, držela mě ve vzduchu
a sála ze mě život energetickým chapadlem.
Mám nárok chvíli to vstřebávat.
Energetický chapadlo bych rád viděl.
Nepamatuju si, co jsem provedla, ale omlouvám se.
Jestli to pro tebe něco znamená.
Znamená.
Jen je toho na mě moc.
Jde o jednu…
holku, co se mi líbí.
Myslel jsem, že se jí taky líbím, ale nakonec…
Díky Bohu.
Je tu někdo?
Haló?
Ty francouzsky neumíš.
Páni, tolik starejch věcí…
No teda.
Vím, že je to nemožný, ale…
nejsme všichni…
víc sexy?
Vanyo.
Nevěřím, že mám sestru.
Chybělas mi.
Tak aspoň někomu.
- Jsi namol. - Jo.
Ne, jen trochu… jen pár…
To je tak rozkošný.
Ale ne. Bože.
Ahoj.
Ahoj, Vanyo.
Klausi, je tu Ben?
Ne.
Ne, bohužel, duchové v čase cestovat nemůžou.
To myslíš vážně?
Tak jo.
Jde se na věc.
Tak co je novýho, Vanyo?
Ahoj, Diego.
Nepozdravíš?
Čau, Allison.
Cože?
- Čau, Allison! - Díky.
Proč jsme tady?
Vždycky jsi ráda po všem šplhala, zlatíčko.
PRO ŠVÉDY
ZPRÁVA KOMISE PRO ŠVÉDY
Tak jo, předně se chci omluvit.
Vím, že jsem to s tím zaseknutím v minulosti fakt zkonil.
Ale náš hlavní problém je, že jsme s sebou přinesli i konec světa.
Bože můj, už zase?
Vy všichni to víte?
Proč se o konci světa vždycky dozvím jako…
Panebože.
Lidi v mým kultu budou fakt nakrknutý. Pětko!
Já jim řekl, že máme čas do roku 2019.
Máme čas do pondělí. Šest dnů.
To Vanya?
- Klausi! - Co je? Většinou to dělá Vanya.
Máme stopy, Pětko?
Jo, jednu máme.
- Do hajzlu, to je táta? - Jo.
- To je on? - Stojí na travnatým vršku.
S Diegem jsme z něj chtěli dostat, o co jde. Zatím nevíme nic.
Něco jo.
- Chce zabít Kennedyho. - Možná.
Ale nevíme, kdo nebo co způsobí konec světa.
Možná Kennedy, možná něco úplně jinýho.
Ale když něco změní dějiny, musíme to napravit.
- Jak to napravit, když nevíme co? - Spočítej si to.
Víme, že se táta tajně schází s pěkně pochybnýma lidma.
A za tři dny chce z toho vršku zabít prezidenta.
Je jasný, co musíme udělat.
- Zabít tátu. - Najít tátu.
Nikdo z nás tu nemá být, ne?
Co když jsme to byli my?
Neudělal někdo něco, co by pomotalo dějiny?
- Diego šmíruje Harvey Oswalda. - Ty děláš pro Rubyho.
Allison se hodně angažuje v lokální politice.
- Tys založil kult. - Děkuju!
Já jsem jen chůva na farmě.
Nemám s tím nic společnýho.
Možná máš a jen to ještě nevíme.
Poslouchejte se.
Všechno u nás teď souvisí s Kennedym. To není náhoda.
Luther dělá u Rubyho, Allison demonstruje,
táta je na travnatým vršku, Klaus…
dělá něco divnýho a zvrhlýho, ale asi to s tím souvisí.
Takže evidentně
jsme se tu všichni ocitli z jednoho výjimečnýho důvodu.
Zachránit Johna Fitzgeralda Kennedyho.
Co když se pleteš?
SOVĚTI ÚTOČÍ
Jde víc než jen o nás!
Všichni umřete.
Byl jsem tam, viděl jsem to.
Kéž by to šlo zapomenout.
Viděl jsem, jak ruský atomovky zničily svět včetně vás všech.
Ve válce, co by nebýt nás neexistovala.
Hazel přišel o život, aby nás zachránil,
takže sklapněte a poslouchejte mě.
Nevím, jestli to, co jsme tu prožili, spolu souvisí.
Nevím, jestli to všechno má důvod.
Ale táta jo.
Musíme si s ním promluvit, než všechno a všichni umřou.
No jo, já končím.
Poslouchals vůbec?
Jo, poslouchal.
Poslouchal jsem 58letýho chlapa, co furt chce, aby táta všechno napravil.
Ale se mnou nepočítej.
Všichni musíme dospět.
Luthere, vrať se.
- Kam jdeš? - Nech si to, Diego.
Nikdo neodejde, dokud to nevyřešíme.
Od kdy opičák nehraje fér?
Do prdele.
Víte co? Teď bych si fakt dal tacos. Co ty, Allison?
- Tacos? - Nepočkáme na ně?
Vždyť je znáš. Může trvat věčnost, než si to bráchové vyřeší.
Vanyo, tacos?
Můžou tacos nějak způsobit konec světa?
Existuje jedinej způsob, jak to zjistit, ne?
- To jo. - Jde se!
Stýskalo se mi.
Hrozně moc.
Co je s tebou, chlapáku?
Dej pokoj, Diego.
Takže srabácky sejmeš Pětku a vezmeš roha?
Co když konec světa způsobí to, že mu chceme zabránit?
- No ne? - Tak neuděláme nic?
Od kdy vzdáváš boj?
Od doby, co jsem zničil svět tím, že jsem přecenil svou důležitost.
Takže jde o to, žes nikdy nesplnil tatíkova očekávání, co?
Možná. Co se týče táty, všichni jsme blázni.
Já teda ne.
Je to vůl. Já jsem super. To je prostý.
To musíš pochopit, ne?
Dobře.
Tak proč pořád řešíš Kennedyho?
Jsem hrdina.
- Ti brání zločinům. - Ne.
Ne. To ti řekl táta, že jsi hrdina.
Řekl to nám všem.
Ale co když kecal?
Co když jsme jen magoři,
- co nemají co měnit svět pro ostatní? - Svět mění všichni, Luthere.
Všichni.
Jde z toho strach, ale už je to tak.
Víš, jsi tak strašnej obr,
že občas zapomínám, jaká jsi citlivka.
Dobře to dopadne.
Jsme na správný cestě.
Jo? Jak to víš?
Už od Elliotta nás sleduje dlouhý černý auto.
Za tebou.
„Mým pronásledovatelům. Já…
- Reginald Hargreeves…“ - Cože?
„…vás zvu na společnou lehkou večeři
dne 20. listopadu 1963 v půl osmé večer
na 1624 Magnolia Street.“
Jen lehkou večeři?
Ten má ale drzost.
Nevyjde jedna věc a hned jsem nepřítel.
Copak mě nezná?
Kdepak, Rayi, znáš mě moc dobře.
Jen to neuneseš.
- Já ho chráním. - Před čím?
Tak například před koncem světa.
Fakt svět za šest dnů skončí?
Posledně skončil, a to jsme dělali všechno možný.
Hele, nebylo by divný, kdyby z Pětky vyrostl fakt hezoun?
- No ne? - Cože?
Fuj.
Ale no tak, slečno zamilovaná do Luthera.
Ani jsme se nepolíbili.
Jo, ale pořád jste na sebe zaláskovaně civěli
celou pubertu a o snídaních a tak.
Copak nejsme sourozenci?
No, čistě technicky…
„Technicky?“ Když musíš říct slovo „technicky“,
tak už máš průšvih.
Hele, mohli bychom se soustředit?
Takže dneska svět evidentně nezachráníme, ale možná
bychom mohli zachránit mý manželství.
Ne!
Ne, protože to je jak…
jak zeptat se jeptišky, jak někomu ojet nohu.
Kdo tady něco ví o vztazích? Tahle?
Co tajně miluje nějakou Frau z farmy?
- Jmenuje se Sissy. - Což je lepší než její minulej ctitel.
- Ten sériovej vrah. - Cože?
- Teď ne. - A já mezitím zbožňuju
vojáka, kterýho jsem vlastně ještě ani nepoznal.
A Luther miluje svou sestru.
Tak znova, nejsme pokrevní příbuzní.
Přiznej si to. Náš nejnormálnější dlouhodobej vztah byl,
když Pětka klátil tu figurínu.
Jediný, co členové Umbrella Academy vědí o lásce…
je to, jak to podělat.
- Posloucháte stanici KBOX, Dallas. - Na zdraví.
Jak to vůbec zvládáte?
Jako co?
To všechno. Cestování v čase, vidění mrtvých, konec světa.
Já se pořádně sjíždím.
Allison…
ta lže sama sobě.
A ty potlačuješ všechny svý city hluboko do sebe,
dokud něco nevyhodíš do vzduchu.
No jo, to bych už radši nedělala.
Tak na to máš šest dní, slečinko.
Co máme stihnout za šest dní, sakra?
Pařbu?
Co já vím?
Řeknu Sissy, že ji miluju.
Nechci žádný tajemství.
No jo.
Jo.
Jo, máš pravdu.
Jo, protože jestli se to má všechno podělat,
tak aspoň můžu být upřímná ke svýmu muži.
Takže já musím promluvit se svým kultem?
Skupinový rozchody nesnáším.
Proto už nechodím s dvojčatama.
Tahle rodina je super.
- No jasně. - Radši nepředbíhejme.
Pojď, Vanyo.
No tak.
Pojď sem.
Já vás miluju.
Hej!
Tenhle song miluju!
O co ti jde, cvoku?
Není to fuk? Řekls, že mě příště zabiješ.
- Já si to pamatuju. - Tak se předveď, ty mluvko.
Tak jo.
Já čekám.
Stačilo, Pětko?
Jsi lepší, než jsem čekala.
A ty jsi naprosto průměrná.
Už můžeš vylézt.
Dobrá práce.
Došlo ti to.
Moc těžký to nebylo.
Bojuje jako všichni roboti z Komise.
To je fuk, už je to tu.
Jsme opět spolu.
Musím se zeptat.
Chyběla jsem ti, ty malej zmetku?
Sissy.
Vanyo.
To mi nedělej, vyděsilas mě.
Kdes byla?
Na rodinným srazu.
Ty jsi opilá?
Na tom nezáleží.
Záleží na tom, co cítím, víš?
Co cítím k tobě.
- Teď není vhodná chvíle. - Jindy to nejde.
Kolik času nám zbývá?
Možná roky, možná dny, ale máme jen jeden život.
Musíme jít za svým srdcem.
A moje srdce chce tebe.
Sissy!
Kde mám to pivko, holka?
Kruci.
Zastihlas mě v rouše Adamově.
Asi na to jednou holt muselo dojít.
To nevadí.
Patříš do rodiny.
Moc neotálej.
Spala jsi s ním?
Pořád je můj manžel.
Kterýho už nemiluješ.
- Buď trochu trpělivá, než si promyslím… - Co chceš promýšlet?
Já vidím, jak ti je hrozně.
- Kdo může být pořád šťastnej? - My můžeme!
- Řešily jsme, že odjedeme. - Zlato, to byly jen řeči.
Lži, který si říkáme, abychom přežily den.
Tyhle sny se nesplní.
Víš, Vanyo,
třeba až si vzpomeneš, jakej byl tvůj život,
přestaneš ostatním říkat, jak mají žít oni.
Vůbec netušíš, pod jakým jsem tlakem.
Nemáme moc času, abys našla odvahu.
Co to má znamenat?
Šest dnů.
Máme šest dnů.
- Šest dnů do čeho? - To nejde vysvětlit.
Ale musíme odjet hned. Prosím.
- Prosím, pojeď. Prosím… - Vanyo!
Já nemůžu.
Vanyo.
Vanyo, počkej!
Z KANCELÁŘE SIRA REGINALDA HARGREEVESE
Taťka je doma.
Rayi?
Koukej se posadit.
Sedej.
Hodně jsem o tom přemýšlela a…
rozhodla jsem se…
že ti všechno povím.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich